# Укра╖нськ╕ референдуми

Александр Ройко

Олександр Ройко


Укра╖нськ╕ референдуми


Останн╓ слово завжди залиша?


╓ться за громадською думкою.


Наполеон I-й Бонапарт


Думка (винесена в еп╕граф публ╕кац╕╖) величного французького державного д╕яча, полководця, ╕мператора Франц╕╖ звичайно ма╓ право на ╕снування. Та ось чи завжди народне волевиявлення ма╓ значний вплив на правител╕в кра╖н? ╤ в першу чергу це стосу╓ться нашо╖ неньки Укра╖ни.

8 кв╕тня 2021-го року Президент Укра╖ни Володимир Зеленський п╕дписав Закон "Про всеукра╖нський референдум" N 1135-╤Х, який Верховна Рада ухвалила 26 с╕чня 2021-го року. Цей закон був ╕н╕ц╕йований Главою держави, щоб надати народу право самост╕йно та безпосередньо, без участ╕ пол╕тик╕в, вир╕шувати державн╕ питання.

В╕дпов╕дно до ст. 3 Закону, предметом всеукра╖нського референдуму можуть бути питання:

1) затвердження закону про внесення зм╕н до розд╕л╕в ╤, ╤╤╤, XIII Конституц╕╖ Укра╖ни;

2) загальнодержавного значення;

3) про зм╕ну територ╕╖ Укра╖ни;

4) про втрату чинност╕ законом Укра╖ни або окремими його положеннями.

При цьому Закон передбача╓, що р╕шення, ухвалене на всеукра╖нському референдум╕, може бути зм╕нене виключно шляхом всеукра╖нського референдуму не ран╕ше, н╕ж через 3 роки з дня його ухвалення. А новий референдум з питань, що ран╕ше не були п╕дтриман╕ на всеукра╖нському референдум╕, може бути проведено не ран╕ше, як через один р╕к з дня оголошення результат╕в в╕дпов╕дного всеукра╖нського референдуму.

Як в╕домо, першим загальнонац╕ональним референдумом незалежно╖ Укра╖ни був референдум щодо проголошення саме незалежност╕ нашо╖ держави, який було проведено 1 грудня 1991-го року. На референдум було винесено лише одне питання: "Чи п╕дтверджу╓те Ви Акт проголошення незалежност╕ Укра╖ни?". Громадяни Укра╖ни висловились на п╕дтримку незалежност╕. У референдум╕ взяли участь 31.891.742 особи ? 84,18 % населення Укра╖ни. З них 28.804.071 особа (90,32 %) проголосувала за незалежн╕сть кра╖ни, в╕дпов╕вши "Так". ╤ результати цього референдуму були тут же вт╕лен╕ в життя. Щоправда, ще до того, 17.03.1991-го року у ╤вано?Франк╕вськ╕й, Льв╕вськ╕й ╕ Терноп╕льськ╕й областях в╕дбувся м╕сцевий Галицький обласний референдум (одночасно ╕з Всесоюзним референдумом про збереження СРСР.  На нього було винесено питання "Чи хочете Ви, щоб Укра╖на стала незалежною державою, яка самост╕йно вир╕шу╓ вс╕ питання внутр╕шньо╖ ╕ зовн╕шньо╖ пол╕тики, забезпечу╓ р╕вн╕ права громадянам, незалежно в╕д нац╕онально╖ та рел╕г╕йно╖ приналежност╕?". В╕дпов╕дь "Так" дали 88,3 %. Та це й зрозум╕ло, бо питання практично ╕дентичн╕. А ось дал╕...

Наприклад, одночасно ╕з Всеукра╖нським референдумом 1 грудня 1991-го року у Закарпатськ╕й област╕ в╕дбувся загальнообласний референдум, на якому ставилося питання "Чи бажа╓те Ви, щоб Закарпаття отримало статус автономно╖ територ╕╖, як суб'╓кта у склад╕ незалежно╖ Укра╖ни ╕ не входило в будь-як╕ ╕нш╕ адм╕н╕стративно-територ╕альн╕ утворення?". Ствердну в╕дпов╕дь дали 78,6 % виборц╕в област╕. ╤ що, ма╓ Закарпатська область статус автономно╖?..

А ще до того, 17 березня 1991 року (п╕д час так званого "параду суверен╕тет╕в") в кра╖н╕ було проведено референдум щодо збереження СРСР як держави. В╕н виявився ╓диним всесоюзним референдумом за всю ╕стор╕ю ╕снування СРСР. Але що це був за референдум?.. У XV-му стол╕тт╕ (1491?1556 рр.) жив такий соб╕ ╤гнат╕й Лойола ? римський католицький святий, який в 1534-му роц╕ заснував орден ╓зу╖т╕в ╕ з 1541-го року став його генералом. Цей "святий" в сво╓му твор╕ "Духовн╕ вправи" виклав систему ╓зу╖тського виховання, метою якого поставив придушення ╕ндив╕дуально╖ вол╕ людини. Так ось, питання, винесене на всенародний референдум, був сформульований, мабуть, у кращих традиц╕ях посл╕довник╕в ╤гнат╕я Лойоли: "Чи вважа╓те Ви необх╕дним збереження Союзу Радянських Соц╕ал╕стичних Республ╕к як оновлено╖ федерац╕╖ р╕вноправних республ╕к, в як╕й повною м╕рою гарантован╕ права ╕ свободи людини ╕ будь-яко╖ нац╕ональност╕?". В╕дпов╕дей на поставлене запитання передбачалося два: "Так" ╕ "Н╕". Ну, ╕ як же можна було в╕дпов╕сти на таке питання? Невже сказати: "Н╕"? Зрозум╕ло, що така обт╕чне формулювання означала спробу реан╕мац╕╖ вмираючого державного створення.

При цьому несхвально зустр╕ли р╕шення про проведення референдуму влади Груз╕╖, Литви, Молдови, Латв╕╖, В╕рмен╕╖, Естон╕╖ ? вони, так чи ╕накше, перешкоджали проведенню на сво╖й територ╕╖ всесоюзного референдуму. У Груз╕╖, наприклад, в деяких округах голосування так ╕ не було орган╕зовано. Але, в ц╕лому, 76% тих, хто голосував висловилися за те, щоб кра╖на залишалася непод╕льною. Але це ╕ зрозум╕ло ? якщо запитати у людини, чи хоче вона розвалити ту державу, в як╕й живе, то вона, звичайно ж, в╕дпов╕сть "Н╕".

За час╕в незалежно╖ Укра╖ни у нас в кра╖н╕ в╕дбувся (до 2014-го року) лише один референдум. 16 кв╕тня 2000-го року пройшов Всеукра╖нський референдум з приводу реформування системи державного правл╕ння. Про нього згодом забули звичайн╕ громадяни, та набагато г╕рше (╕ не зрозум╕ло) було ╕нше ? про нього геть забули можновладц╕.

╤дея проведення Всеукра╖нського референдуму ╕ винесення на нього ряду питань, що зм╕нюють державний устр╕й Укра╖ни, вперше була висловлена ??президентом Леон╕дом Кучмою в ход╕ президентсько╖ виборчо╖ кампан╕╖ 1999-го року. П╕сля перемоги Кучми на виборах 7 грудня 1999-го року ╕н╕ц╕ативна група громадян Укра╖ни вже конкретно виступила з пропозиц╕╓ю проведення всеукра╖нського референдуму ╕ винесення на нього ряду питань, що зм╕нюють державний устр╕й Укра╖ни. Почався зб╕р п╕дпис╕в, ╕ до середини с╕чня наступного року було з╕брано понад 4-х м╕льйон╕в п╕дпис╕в. З огляду на волевиявлення народу, Президент Леон╕д Кучма 15 с╕чня 2000-го року видав указ N 65/2000 про проведення 16 кв╕тня всеукра╖нського референдуму за народною ╕н╕ц╕ативою про внесення зм╕н до Конституц╕╖ Укра╖ни.

Це був Всеукра╖нський референдум щодо реформування системи державного управл╕ння шляхом внесення зм╕н до Конституц╕╖ Укра╖ни. На референдум були винесен╕ наступн╕ питання:

1) про надання президентов╕ права розпускати Верховну раду, в раз╕ якщо протягом м╕сяця вона не сформувала парламентську б╕льш╕сть або протягом трьох м╕сяц╕в не затвердила представлений урядом бюджет;

2) про скорочення загального числа депутат╕в Верховно╖ Ради з 450 до 300;

3) про необх╕дн╕сть формування двопалатного парламенту;

4) про скасування депутатсько╖ недоторканност╕. З Конституц╕╖ пропонувалося вилучити ч. 3 ст.80, в╕дпов╕дно до яко╖ без згоди Верховно╖ Ради депутат╕в можна притягати до крим╕нально╖ в╕дпов╕дальност╕, затримувати ╕ заарештовувати.

П╕зн╕ше з╕ статистичних даних стало в╕домо, що в референдум╕ взяли участь 29.728.575 громадян, що склало 81,15 % в╕д загального числа громадян, що мали право брати участь в голосуванн╕.

Так, напевно багатьом депутатам ╕ можновладцям не сподобалися питання референдуму, вони б хот╕ли залишити все, як ╓. Але ╖х був м╕зер у пор╕внянн╕ з тими ж майже 30-ма м╕льйонами голосуючих громадян, а тому вони залишаться в меншост╕.

В результат╕ вс╕ питання референдуму були схвален╕ виборцями, з великою перевагою голос╕в громадяни Укра╖ни дали позитивну в╕дпов╕дь на вс╕ 4 питання, винесених на референдум, але Верховна Рада в╕дмовилася затверджувати результати народного голосування.

Однак, незважаючи на лег╕тимн╕сть його результат╕в, р╕шення цього референдуму залишилися нереал╕зованим, що ╕ стало причиною недов╕ри громадян Укра╖ни до ц╕╓╖ форми демократ╕╖. Потр╕бно в╕ддати належне Президенту Леон╕ду Кучм╕, який стверджував, що Верховна Рада зобов'язана прийняти результати даного народного голосування, а м╕н╕стр юстиц╕╖ Сюзанна Роман╕вна Стан╕к стверджувала, що навпаки, не зобов'язана ? ц╕ результати, мовляв, можуть бути затверджен╕ або не затверджен╕. У п╕дсумку в╕дпов╕дн╕ зм╕ни в законодавство так ╕ не були внесен╕ Верховною Радою Укра╖ни, що було ╕гноруванням владою кра╖ни волевиявлення населення. Референдум в╕дбувся, але залишилося без в╕дпов╕д╕ питання балансу влади в держав╕ п╕сля оприлюднення його результат╕в. Хоча п╕зн╕ше Конституц╕йний Суд у сво╓му р╕шенн╕ N 6-рп / 2008 в╕д 16 кв╕тня 2008-го року п╕дтвердив обов'язков╕сть затвердження Верховною Радою винесених на референдум закон╕в, в тому числ╕ ╕ Конституц╕╖ (пункт 5).

А у кра╖н╕ тим часом велись дебати про кер╕вник╕в держави, обраних народом депутат╕в, а також про =про дур╕сть ╕ мудр╕сть окремих високопосадовц╕в. Висловлювалася така думка: "Мудр╕сть не завжди приходить з в╕ком. Бува╓, що в╕к приходить один". Так, вона воно ╕ стосувалося конкретних ос╕б в, але в ц╕лому це була не дур╕сть. Скринька розкривалася досить просто ? можновладц╕ творили те, що було виг╕дно саме ╖м, а не народу незалежно╖ Укра╖ни.

Повертаючись до Закону (2021 р.) про Всеукра╖нський референдум, залиша╓ться лише гадати, чи в майбутньому не повториться ситуац╕я року 2000-го?..

Так у Закон╕ про референдум вказу╓ться, що референдум не п╕дм╕нятиме роботу Верховно╖ Ради щодо ухвалення закон╕в, але громадяни отримають ╕нструмент прямого впливу на ухвалення р╕шень у держав╕. Референдум дасть змогу народу говорити вир╕шальне слово без посередництва пол╕тик╕в, через що багато хто з них втратить св╕й вплив у сусп╕льств╕. Те, що референдум не п╕дм╕нятиме роботу Верховно╖ Ради, зрозум╕ло. А ось ╕з зворотною п╕дм╕ною теж так все просто?..

Закон також передбача╓, що результати народного волевиявлення на всеукра╖нському референдум╕ з предмет╕в, передбачених згаданими п. 1, 3 та 4, не потребують додаткового затвердження будь?яким органом державно╖ влади та ╓ обов'язковими. Та чи це насправд╕ так?.. Адже у його статт╕ 4 говориться, що результати народного волевиявлення на всеукра╖нському референдум╕ з предмета, передбаченого пунктом 2 частини першо╖ статт╕ 3 цього Закону, ╓ обов'язковими для розгляду ╕ прийняття р╕шення у порядку, визначеному Конституц╕╓ю та законами Укра╖ни. А зг╕дно з Конституц╕╓ю ╓диним органом законодавчо╖ влади в Укра╖н╕ ╓ парламент ? Верховна Рада Укра╖ни. То що, близько 30-и м╕льйон╕в громадян дадуть ствердну в╕дпов╕дь на якесь питання референдуму, а дал╕ усього лише як╕сь там 200 з лишком мар╕онеток?депутат╕в (яким накажуть прогодувати проти прийняття п╕дсумк╕в референдуму) знову?таки п╕дуть наперек╕р волевиявленню народу?.. Чому, приймаючи Закон про Всеукра╖нськ╕й референдум, не було ч╕тко записано, що результати референдуму обговоренню не належать, не виносяться на затвердження будь?яким органом (чи особою) кра╖ни ╕ у певн╕ строки мають бути вт╕лен╕ в життя?!..

╤ це вже не говорячи про ╕нш╕ недол╕ки Закону про референдум.

Адже процедура його проведення наст╕льки ускладнена, що провести його в д╕йсност╕ практично неможливо ? посилання на те, що з╕бран╕ 3 млн. п╕дпис╕в спочатку повинн╕ пройти перев╕рку в ЦВК, а остаточне слово про те, чи оголошувати референдум, пот╕м залишиться за президентом. Тому процедура проведення референдуму мало реал╕стична, а сам закон ? це лише, так би мовити ╕м╕тац╕я народовладдя.

Кр╕м того, щоб ╕н╕ц╕ювати всеукра╖нський референдум, потр╕бно з╕брати 3.000.000 п╕дпис╕в, а Конституц╕йний суд повинен перев╕рити конституц╕йн╕сть питання, яке виноситься на референдум. Т╕льки п╕сля цього президент може призначити його проведення. Та до цього, скор╕ш за все, справа не д╕йде. А тому ╕нструменти референдум╕в в Укра╖н╕, скор╕ше, будуть просто використовувати пол╕тики ╕ парт╕╖ для п╕ару та пол╕тичних ман╕пуляц╕й.

А чому на Всеукра╖нськ╕й референдум не можна виносити ф╕нансов╕ питання?!.. Н╕ в якому раз╕, борони, Боже! Укра╖нська влада мабуть, вважа╓, що питання грошей мають розглядати лише т╕, у кого ╖х не м╕ряно... ? так чи що? А з розпод╕лом ф╕нанс╕в у кра╖н╕ ╓ якраз дуже багато питань. А з цього приводу ╓ ще одне досить ц╕каве питання. Яке мають право депутати встановлювати сам╕ соб╕ зарплати (голосуючи за под╕бн╕ питання на Верховн╕й рад╕)?.. ╥х вибирав народ, ось нехай народ ╕ встановлю╓ ╖м зарплати! А н╕, то давайте дозволимо на державних виробництвах давати право робочим самим встановлювати соб╕ зарплати.

Кр╕м того, окрем╕ дуже вже "розумн╕" особи ╕з владних структур планують винести на референдум питання про подв╕йне громадянство. Але це сама що не ╓ необдумана дур! Багато чиновник╕в у владних структурах ╕ так мають закордонн╕ паспорти. Ось ╕ планують це узаконити. Але це дасть можлив╕сть узаконити рос╕йськ╕ паспорти на Донбас╕, чого робити н╕ в якому раз╕ не можна! Кр╕м того, чому не можна виносити ф╕нансов╕ питання?! ... Яке мають право депутати встановлювати сам╕ соб╕ зарплати? ... ╥х вибирав народ, ось нехай народ ╕ встановлю╓ ╖м зарплати!

А що стосу╓ться ╕н╕ц╕атив проведення референдуму. Чому саме потр╕бно збирати саме 3 м╕льйони п╕дпис╕в? Адже це понад 10 % громадян, як╕ за в╕ком можуть брати участь у референдум╕. Така к╕льк╕сть п╕дпис╕в стосовно проведення референдуму ╓ набагато б╕льшою, н╕ж у будь?як╕й кра╖н╕ ╢вропи! З яких упевнених м╕ркувань та беззаперечних п╕дстав виникла ця к╕льк╕сть п╕дпис╕в?.. Робилося все, щоб таку к╕льк╕сть п╕дпис╕в з╕брати було неможливо.

Наприклад, в Рос╕╖, з населенням утрич╕ б╕льшим н╕ж в Укра╖н╕, референдум ╕н╕ц╕ю╓ться двома м╕льйонами громадян. В ╤тал╕╖, де виборц╕в майже в 1,5 рази б╕льше, н╕ж у наш╕й кра╖н╕, референдум проголошу╓ться за волею 500 тисяч громадян.

Така ж саме картина в ╤спан╕╖, з к╕льк╕стю населення майже такою, як в Укра╖н╕, де под╕бна народна ╕н╕ц╕атива чиниться також 500 тисячами громадян. А також у Польщ╕ з населенням усього менше на 15 % в╕д Укра╖ни. Там для проведення референдуму за волею народу достатньо згоди також 500 тисяч виборц╕в.

Отож, ╕н╕ц╕йований Президентом Закон про Всеукра╖нський референдум - це д╕йсно чист╕с╕нько╖ води п╕ар. Просто В. О. Зеленський хоче, щоб в╕н хоча б чимось запам'ятався народу Укра╖ни... Те, що у найближч╕ роки н╕якого референдуму в Укра╖н╕ не буде, зрозум╕ло вс╕м.

Пару м╕сяц╕в тому Президент Укра╖ни Володимир Зеленський заявив, що питання ситуац╕╖ на Донбас╕ може бути винесене на загальнодержавний референдум. Про це в╕н сказав на пресконференц╕╖ за результатами двох рок╕в сво╓╖ роботи на посад╕ (у 3-й декад╕ травня 2021-го року). Та вже в червн╕ Голова Верховно╖ Ради Дмитро Разумков заявив, що "зм╕ни, як╕ нестимуть ╕з собою зм╕ну територ╕ально╖ ц╕л╕сност╕ держави, навряд чи будуть розглядатися ╕ тим б╕льше прийматися укра╖нським народом".

А, можливо, й варто було б провести референдум по Донбасу?.. Народ Укра╖ни точно п╕дтрима╓ лозунг ц╕л╕сност╕ й ун╕тарност╕ Укра╖ни. А результати референдуму остаточно показали б усьому св╕тов╕ позиц╕ю Укра╖ни у цьому питанн╕. Та це був би ще один великий кам╕нь в горо?д Пут╕на та вс╕╓╖ Кремл╕всько╖ влади.


4