# Уривок ╕з п╕сн╕ про С╕гурда

Мудрий Семунд

Стислий переказ основного сюжету про смерть С╕гурда.

Уривок ╕з п╕сн╕ про С╕гурда


1

Жахливий вогонь,

земля скам'ян╕ла,

плом╕нь високий

сягав до небес;

мало геро╖в

зважились ╖хати

просто кр╕зь жар

чи стрибнути над ним.


2

С╕гурд Гран╕

мечем острожив,

зметнувся вогонь

понад шляхетним,

жар охопив

спраглого слави,

спалахи мчали

Рег╕на скарбом.


* * *


Брюнх╕льд сказала:


3

"С╕гурд вбив зм╕я,

╕ пам'ять про те

н╕коли не вмре,

поки житимуть люди;

а брат тв╕й не зм╕г

зважитись ╖хати

просто кр╕зь жар

чи стрибнути над ним.


* * *


4

Вийшов С╕гурд,

розмову ск╕нчив,

дружн╕й героям,

╕ так засмутився

жадаючий битв,

що в╕д з╕тхання

з бок╕в напиналась

зал╕зна сорочка.


* * *


Хегн╕ мовив:


5

"Шкоди яко╖

С╕гурд завдав нам,

якщо ти вол╕╓ш

згубити його?"


Гуннар мовив:


6

"Дав мен╕ С╕гурд

певну клятву,

клятву певну,

й порушив ╖╖;

так в╕н звол╕в

з╕ мною вчинити,

слово зламати

╕ щиру дов╕ру".


Хегн╕ мовив:


7

"Брюнх╕льд тебе

на лихо п╕дбила,

ненависть люта

перемогла;

злиться вона

з радост╕ Гудрун,

а також ╕з того,

що ти з нею т╕шився".


8

Смажили вовка,

р╕зали зм╕я,

Готорма пот╕м

тим годували;

тим вони м'ясом

лють розпалили

в серц╕ у мужа,

перш н╕ж послати

вбити героя.


9

С╕гурд загинув

на п╕вдень в╕д Райну;

крук над мерцем

гучно кричав:

"Атл╕ об вас

леза зчервонить,

будуть убивц╕

клятвою скут╕".


10

Стала знадвору

Гудрун дочка Гьюк╕,

слово таке

промовила спершу:

"Де нин╕ С╕гурд,

славний правитель,

якщо мо╖ родич╕

перш╕ при╖хали?"


11

╥й в╕дказав

Хегн╕ ╓дине:

"С╕гурд на п╕вдн╕

мечами пос╕чений;

схилився с╕рко

над князем загиблим".


12

Тод╕ мовить Брюнх╕льд,

Будл╕ дочка:

"Нин╕ нат╕шитесь

збро╓ю й землями;

С╕гурд ╓диний

тим волод╕в би,

якби трохи довше

лишався б живим.


13

Варто ╕накше

було б керувати

йому Гьюк╕ спадком

╕ во╖нством Гот╕в,

бо ще п'ять син╕в,

правител╕в люду,

жадних до битви,

по ньому лишились".


14

Брюнх╕льд засм╕ялась -

луна покотилась

по вс╕х тих палатах -

в╕д щирого серця:

"Нин╕ нат╕шитесь

скарбом ╕ землями,

бо славного князя

ви погубили".


15

Тод╕ мовить Гудрун,

Гьюк╕ дочка:

"Дуже ти кажеш

злобн╕ слова;

Гуннар за С╕гурда

гн╕вив бог╕в;

серце жорстоке

помста д╕стане".


16

Веч╕р настав,

пили багато,

було там тод╕

чимало розмов;

пот╕м ус╕

п╕шли спочивати,

сам лише Гуннар

очей не з╕мкнув.


17

Смикав ногою,

довго бурмосив,

ратей винищувач

думав про те,

що проказали

обо╓ недобре

крук ╕ орел,

як вони повертались.


18

Прокинулась Брюнх╕льд,

Будл╕ дочка,

родичка князя,

ще день не настав:

"Ганьб╕ть чи пробачте -

ско╓но лихо! -

скажу про скорботу

свою чи помру".


19

Змовкли ус╕,

хто чув т╕ слова,

збагнуть не могли,

що вразило ж╕нку,

яка побива╓ться

нин╕ над тим,

про що з╕ см╕хом

просила геро╖в:


20

"Мала я, Гуннар,

н╕чне жах╕ття,

мерц╕в повна зала,

а л╕жко холодне;

а ти, княже, ╖деш,

позбавлений радост╕,

зв'язан╕ ноги,

у стан ворог╕в;

так буде з ц╕лим

Хн╕флунг╕в родом,

ваша присяга

вас ╕ погубить.


21

Гуннар, забув ти,

вчинку того,

що кров твоя в сл╕д

╕ його струмен╕ла;

нин╕ йому ти

зле в╕дплатив,

а в╕н шанував тебе

понад ус╕х.


22

В╕н те дов╕в,

коли проти вол╕

сватати ╖хав

мене для тебе,

що ратей винищувач

добре трима╓

клятву, що дав

юному князев╕.


23

Палицю ран,

сяючу златом,

конунг всеславний

м╕ж нами поклав;

пломенем той

клинок гартували,

крапл╕ отрути

на ньому були".


Про смерть С╕гурда


У ц╕й п╕сн╕ сказано про смерть С╕гурда, що його вбили, коли в╕н був у мандрах, а дехто розпов╕да╓, що його було вбито на л╕жку п╕д час сну. А н╕мц╕ розпов╕дають, що його вбили у л╕с╕, а у давн╕й п╕сн╕ про Гудрун сказано, що С╕гурд ╕ сини Гьюк╕ ╖хали на тинг, коли в╕н був убитий. Але вс╕ сказання ╓дин╕ у тому, що вони зрадили його дов╕ру ╕ вбили його лежачим ╕ неготовим.


Прим╕тки ╕ коментар╕


Ця п╕сня ╓ стислим переказом ч╕льно╖ кол╕з╕╖ вольсунго-н╕белунг╕вського сюжету. Початок ╖╖ потрапля╓ в ту ж лакуну рукопису, що й к╕нець "Промов С╕грдр╕ви". В╕рог╕дно, там був прозовий текст, що являв собою передмову до п╕сн╕. Спираючись на ╕нш╕ джерела ("Сагу про Вольсунг╕в", решту еддичних п╕сень, епос про Н╕белунг╕в тощо), можна реконструювати ц╕л╕сний еп╕зод.

Отже. С╕гурд зазнайомився з синами Гьюк╕ конунга: Гуннаром, Хегн╕, Готормом тощо ╕ покохав ╖хню сестру-красуню Гудрун. На прохання Гуннара здобув йому вальк╕р╕ю Брюнх╕льд (тут вона ще не ототожнена ╕з С╕грдр╕вою, хоча теж лежить у кол╕ високого полум'я, ╕ так само дала об╕тницю вийти зам╕ж лише за абсолютно безстрашного чолов╕ка. Позаяк Гуннар не зм╕г подолати вогняного кола, С╕гурд прийняв його подобу ╕ сам все зробив). Згодом обман викрився. Брюнх╕льд зненавид╕ла С╕гурда за те, що той ╖╖ обдурив (причому дв╕ч╕: колись вони дво╓ обм╕нялися клятвами в╕рност╕, але С╕гурдов╕ в╕дбило пам'ять, коли Гудрун п╕днесла йому чар╕вний нап╕й) ╕ почала намовляти свого чолов╕ка Гуннара помститися за ╖╖ безчестя. А Гуннар, Хегн╕ й С╕гурд колись побраталися, в╕дтак теж стали родичами; до того ж, С╕гурд був зятем Гуннара. Проте Готорм ╕з С╕гурдом не братався, тож йому ╕ доручили його вбити. Його нагодували вовчим ╕ зм╕╖ним м'ясом, щоб в╕н зробився лют╕шим. Зг╕дно ц╕╓╖ верс╕╖, С╕гурда було вбито "на п╕вдень в╕д Райну" - маркер франкського походження сюжету; за ╕ншими верс╕ями це в╕дбулося в об╕йст╕, коли С╕гурд спав, або на полюванн╕ (н╕мецьк╕ вар╕анти). Брюнх╕льд, одначе, не дуже т╕шиться, д╕ставши помсту ╕ почина╓ картати себе, але не зовс╕м ясно, чи через смерть С╕гурда, якого вона кохала, чи через те, що Гуннар, ╖╖ чолов╕к, порушив клятву побратимства ╕ мав бути за це покараний долею.

М╕ж строфами 3 ╕ 4 (треба розум╕ти, що под╕л на строфи у ц╕й п╕сн╕ досить умовний через лакуни в рукопис╕) вочевидь ╕деться про розмову, що в╕дбулася м╕ж С╕гурдом ╕ Брюнх╕льд. Дочка Будл╕ п╕сля того, як омана розкрилася, впала в глибоку депрес╕ю ╕ не бажала б╕льше жити, а С╕гурд спробував ╖╖ розрадити, але, як стало ясно дал╕, лише розлютив ╖╖. У строф╕ 4 в╕н тужить п╕сля невдало╖ бес╕ди з Брюнх╕льд.

Ц╕каво також, що тут Хегн╕ спочатку в╕дмовля╓ Гуннара шкодити С╕гурдов╕, тод╕ як Хаген Тронь╓, який в╕дпов╕да╓ йому в "П╕сн╕ про Н╕белунг╕в", навпаки щосили аг╕ту╓ короля Гунтера знищити З╕гфрида.

Цей еп╕зод не ма╓ в╕домо╖ ╕сторично╖ основи, хоча Гуннар, Готорм ╕ С╕гурд мали ╕сторичних прототип╕в (так, С╕гурд - це радше за все С╕г╕берт, один ╕з корол╕в франк╕в).


2. спраглий слави (lofgjörnum) - кенн╕нг на позначення героя; тут - С╕гурда.

Рег╕на скарб (Reginn átti, досл╕вно "майно Рег╕на") - може йтися про меч С╕гурда, про який в╕домо достеменно, що його створив його вихователь Рег╕н, про його броню або про золото дракона Фафн╕ра, що його Рег╕н бажав привласнити, а Гран╕ в╕з на соб╕.


Строфа 8 в ориг╕нал╕ ма╓ в╕с╕м рядк╕в, а не дев'ять.


11. С╕рко (grár jór) - досл╕вно "с╕рий к╕нь", тобто Гран╕, к╕нь С╕гурда.


13. Гьюк╕ спадок - тут не зовс╕м ясно. Н╕бито женившись на Гудрун, дочц╕ Гьюк╕ конунга, С╕гурд став його, конунга, спадко╓мцем в обх╕д його син╕в.

Во╖нство Гот╕в - готами називалися в еддичн╕й поез╕╖ не так конкретн╕ сх╕дногерманськ╕ народи, як радше см╕лив╕, вправн╕ во╖ни; в╕дтак тут це слово вжито в якост╕ хейт╕ (╕носказання на позначення геро╖в).


20. Хн╕флунг╕в р╕д - див. прим╕тку до строфи 50 "Першо╖ п╕сн╕ про Хельг╕ Вбивцю Хунд╕нга"; тут Хн╕флунгами названо син╕в Гьюк╕.


У строф╕ 21 може йтися про вар╕ант обряду братання, коли побратими фарбували власн╕ сл╕ди власною ж кров'ю, а пот╕м ступали один за одним.


23. Палиця ран (benvönd) - кенн╕нг на позначення меча; тут ╕деться про меч С╕гурда Грам, який в╕н клав м╕ж собою ╕ Брюнх╕льдою, коли в╕з ╖╖ до Гуннара, щоб не було сумн╕ву в цнот╕ наречено╖.