# В. Блейк - У миртов╕й т╕н╕

Аноним Эльвен

## У миртов╕й т╕н╕


Чому до тебе маю буть прикутий,

М╕й Мирт коханий, незабутий?

Кохання в╕льне не прив"яжеш

До жодного дерева, яке не покажеш.


О! Як я стомивсь, як мене нудить

В╕д Мирту, що пост╕йно юдить,

Так що хоч бери й копай,

В обх╕д тих ланцюг╕в т╕кай.


Часто Мирт м╕й даремно з╕тхав,

Аби ланцюг цей ╕з мене не спав,

Часто м╕й Батько чув т╕ з╕тхання,

╤ часто см╕явся з того белькотання.


Його тод╕ я вдарив - кров його

Лишилась у коренях Мирту мого.

Та юн╕сть вже давно допита,

╤ сивиною голова покрита.