# Марс╕анин

Владимир Анатольевич Коляденко

Осторожно, укр. Некоторые бредовые идеи по космосу. Продаю недорого.

МАРС╤АНИН


(Останн╕й ек╕паж-0)


Джон дивився новини. Ну як дивився?.. Переглядав мережу, перескакуючи з в╕део до текст╕в та ауд╕оверс╕й. ╤ ось натрапив на фрагмент. Що було спочатку нев╕домо, але ╕нформац╕я зац╕кавила чолов╕ка:

"Загальн╕ витрати на марс╕анську програму складуть в╕д 600 до 900 б╕л╕он╕в долар╕в. До ф╕нансування долучен╕ Штати, ╢вропейський союз, Япон╕я, Китай, Бразил╕я та деяк╕ ╕нш╕ держави. ╤нд╕я в╕дмовилась в╕д участ╕ через рел╕г╕йн╕ та демограф╕чн╕ проблеми. Повний час виконання ще не визначений..."

-- Так╕ грош╕! Треба ж якось економити. Не т╕льки на один Прост╕р витрачати. -- Подумав Джон у голос.

"Повна програма тренувань на Земл╕ вже проходить. Для посилення умов ек╕паж╕ знаходяться п╕д водою. Дек╕лька команд будуть знаходиться в ╕золяц╕╖ весь час, необх╕дний для польоту туди й назад. Н╕яких ╕люм╕натор╕в там нема -- т╕льки екрани. Зв'язок емульовано ╕з затримкою, що зроста╓ з в╕дльотом подал╕ в╕д Земл╕.

Перший пол╕т на Марс розраховано на 2018 р╕к. Саме тод╕ в╕н буде найближче до нашо╖ планети. Гранд╕озне буд╕вництво космодрому в Еквадор╕ розпочато".


На космос витрачали д╕йсно багато. При наявних технолог╕ях, заснованих здеб╕льшого на р╕дкому палив╕, пол╕т вимагав величезно╖ к╕лькост╕ палива. На ту ж МКС п╕шло вже б╕льше 150 м╕льярд╕в. Тому намагалися якнайб╕льше зекономити. Встановлення на екватор╕ дозволило максимально використати швидк╕сть обертання Земл╕. Максимальна висота над р╕внем моря зменшила атмосферний тиск. А це покращувало результуючий ╕мпульс реактивного двигуна. Так ╕ вийшов косм╕чний "майданчик" на вершинах Андських г╕р.

Буд╕вництво починалось недалеко в╕д К╕то. Спочатку побудували дв╕ автостради -- основну та додаткову, з╕ сторони Бразил╕╖. Пром╕жн╕ нер╕вност╕ рель╓фу вир╕внювали, добудовували та засипали. Головн╕ споруди космодрому ще вище п╕дняли. Почали з динам╕чно╖ платформи. Вона мала компенсувати будь-як╕ коливання земно╖ поверхн╕. Кр╕м цього додаткова висота не була зайвою.

Вийшла основна платформа-вежа висотою в сотню метр╕в.


План першого п╕лотованого польоту детально розроблено. В╕н буде проходити без посадки на планету. Корабель п╕де по оптим╕зован╕й грав╕тац╕йн╕й тра╓ктор╕╖. Апарат пройде без зупинки в╕дносно близько до поверхн╕ Марсу -- сотн╕ к╕лометр╕в -- та повернеться назад. Под╕бно перш╕ "Аполлони" до М╕сяця д╕ставалися. Т╕льки тут ще б╕льше зекономлять на виход╕ на марс╕анську орб╕ту. Така тра╓ктор╕я дозволила використати великий корабель для ек╕пажу з чотирьох чолов╕к. Вважалося, що це необх╕дний м╕н╕мум для довгих польот╕в.

Корабель збирався на ел╕птичн╕й орб╕т╕ з дек╕лькох модул╕в. Вони п╕дн╕малися важкими нос╕ями на звичайному р╕дкому палив╕. А там все збирали роботи. Футуристичну конструкц╕ю просто не вдалося би скласти на поверхн╕ та п╕дняти на орб╕ту.


Для тестування ек╕паж╕в думали використовувати шоломи в╕ртуально╖ реальност╕. Але, зважаючи на техн╕чн╕ складност╕, це визнали непотр╕бним. Просто прим╕щення повн╕стю повторювало нутрощ╕ майбутнього корабля та вся "косм╕чна" ╕нформац╕я надходила через екрани.

Пот╕м буде к╕лька м╕сяц╕в перев╕рки на косм╕чн╕й станц╕╖ -- для перев╕рки, в тому числ╕, впливу довго╖ невагомост╕. Б╕льше часу на експерименти просто не буде -- в╕кно польоту до Марсу дуже обмежене.


Перший корабель був готов до старту. Найб╕льш ефективне паливо вже завантажили. Старт з високо╖ орб╕ти передбачав використання ╕онних двигун╕в. Проте для першого ╕мпульсу були мал╕ сопла для р╕дкого палива. Вони митт╓во в╕дпрацьовували та в╕дстр╕лювалися у прост╕р.

Основне ж прискорення на вс╕х етапах подорож╕ виконував електромагн╕тний двигун. Т╕льки в╕н забезпечував малу силу реактивного струменя. Тому використову╓ться велика к╕льк╕сть електричних прискорювач╕в. ╤они ксенону завдяки р╕зниц╕ потенц╕ал╕в дозволять роз╕гнатися до високо╖ швидкост╕. Просто це буде довго в╕дбуватися. Ефект пост╕йного прискорення дасть м╕н╕мальне тяж╕ння на корабл╕. ╤ пот╕м з розгону легко пройдуть кр╕зь грав╕тац╕ю Марса.

Для ╕онних двигун╕в була необх╕дною велика потужн╕сть. ╥╖ забезпечувало розгортання сонячних батарей нового покол╕ння. Панел╕ складалися з двох шар╕в. Перший, розрахований на випром╕нювання б╕льшо╖ частоти, складався з ╤нд╕ю, Гал╕ю та Арсену. Також там використовувалися л╕нзи Френеля. Другий шар поглинав ╕нфрачервоне випром╕нювання в наноантенах. Також вир╕шена проблема передач╕ струму при р╕зних, в тому числ╕ дуже високих, температурах на поверхн╕ корабля. Сонячних батарей поставили багато. Повна ╖х к╕льк╕сть розкрилися т╕льки при виход╕ на стале прискорення.

Батаре╖ перекривали корабель з ус╕х бок╕в, виступаючи додатковим захистом в╕д рад╕ац╕╖.


Наземний етап випробувань з найкращим результатом пройшли два ек╕пажа. Проте кращ╕ ф╕зичн╕ якост╕ на орб╕т╕ виявив один з них. В╕н ╕ став основним для першо╖ експедиц╕╖.


Та все ж довге перебування у стан╕, в╕д╕рваному в╕д людсько╖ цив╕л╕зац╕╖ було важливою проблемою експедиц╕╖. ╤ це разом ╕з обмеженим простором корабля. Тому для психолог╕чного розвантаження та простого дозв╕лля використовувалася в╕ртуальна реальн╕сть. Люди могли "б╕гати" (т╕льки обережно -- в межах в╕дс╕ку) або л╕тати по полям, л╕сам чи де там вони бажали. Космонавти просто поринали у в╕доме ╖м оточення, в╕двол╕каючись в╕д безодн╕ Простору.

Також в╕ртуальн╕сть застосовувалася для опосередковано╖ "зустр╕ч╕" з близькими. Одна сторона записувала в╕део в якомусь м╕сц╕, а ╕нша передивлялася та в╕дправляла свою в╕дпов╕дь. Т╕льки все це робили по черз╕. Поки один член ек╕пажу поринав у в╕ртуальну реальн╕сть, ╕нш╕ стежили за кораблем та Простором.


П╕дйом будь-якого апарату з поверхн╕ Марса потребу╓ в 4,5 раз б╕льше енерг╕╖, н╕ж з М╕сяця. Тому в першу експедиц╕ю посадка н╕як не вписувалася. ╥╖ в╕дклали до 35 року. За цей час встигли провести два польоти до Венери. Спочатку безп╕лотний апарат з великою к╕льк╕стю досл╕дницько╖ апаратури та роботизованими системами.

Пот╕м пол╕т ек╕пажу без посадки. Для цього вибрали р╕к найменшо╖ сонячно╖ активност╕. Ат розрахували орб╕ту так, щоб максимально швидко пройти близьку до Сонця д╕лянку орб╕ти. Завдяки ╕нтенсивност╕ випром╕нювання в батареях ╕онн╕ двигуни працювали на максимальн╕й потужност╕.


За десятил╕ття людство непогану просунулося у р╕зних технолог╕ях. Проте все одно корабель збирали на орб╕т╕ модерн╕зованими х╕м╕чними двигунами.


Новий корабель вийшов г╕гантським. Його орб╕тальна маса наблизилася до маси старо╖ МКС. Так╕ розм╕ри та маса були необх╕дн╕, серед ╕ншого, для головного компонента -- серця корабля -- ядерного реактора. В╕н дозволить живити ╕онн╕ двигуни у достатн╕й к╕лькост╕ для швидкого польоту вс╕╓╖ велико╖ маси.

Та головне призначення ядерного двигуна -- швидкий в╕дл╕т в╕д Марсу. По ╕ншому не виходило спов╕льнитися для посадки та пот╕м роз╕гнатися до нормально╖ швидкост╕. Плестися пот╕м роками на Землю н╕хто не хот╕в.


...зможе посадити модуль на екватор╕ та п╕дняти його назад. Перевезли достатньо палива, щоб апарат з одн╕╓ю людиною п╕днявся назад. В╕дносно низька грав╕тац╕я, непогана швидк╕сть обертання та майже нульовий тиск на високих горах дозволили непогано використовувати р╕дке паливо.

Ще був пром╕жний вар╕ант з майже таким "ефектом перемоги". Посадка астронавт╕в на Фобос. Це вимагало зовс╕м малих витрат на п╕дйом з поверхн╕ та меншого наближення в грав╕тац╕йне поле Марса з в╕дпов╕дною втратою енерг╕╖. Такому плану заважала т╕льки складна поверхня супутника та недостатня точн╕сть розрахунку його обертання. В╕н довол╕ швидко руха╓ться по сво╖й орб╕т╕.

Фактично, створений важкий корабель дозволив провести повноц╕нну посадку на Марс╕ зам╕сть Фобоса.


П╕сля 2035:

Новий р╕вень науки п╕двищив ефективн╕сть використання палива. Наступними було реал╕зовано два проекти.

Перший був б╕льш складним та масивним. Спочатку л╕так класу "Мр╕я" п╕дн╕мав ракету масою до 250 тон на висоту дванадцять к╕лометр╕в. Шукав в╕тер, додаючи ще сотню к╕лометр╕в до невелико╖ швидкост╕ л╕така. Зв╕дти стартував двоступеневий нос╕й. Перший фтороводневий ступ╕нь п╕дн╕мав на достатню висоту та надавав швидк╕сть. Дал╕ д╕яв основний корабель з електромагн╕тним плазмовим прискорювачем. Така схема дозволяла виводити апарати з ек╕пажем для ближн╕х м╕жпланетних перельот╕в.

Другий проект був ф╕зично легше, але науково б╕льш прогресивним. Зам╕сть першого ступеню використовувався висотний л╕так. В╕н п╕дн╕мався на висоту 26 к╕лометр╕в та набирав швидк╕сть 3,3 швидкост╕ звуку. З нього стартував косм╕чний апарат. Тут вже використовувався перший газофазний ядерний двигун. Низький тиск на висот╕ вже дозволяв його використовувати нав╕ть в найбезпечн╕шому режим╕. А набрана швидк╕сть та висота зменшувала витрати на розг╕н.

Така технолог╕я давала виводити легк╕ безп╕лотн╕ апарати, розрахован╕ на високу швидк╕сть польоту -- до далеких т╕л Сонячно╖ системи. Головною техн╕чною проблемою проекту, кр╕м роботи ядерного двигуна, стала аеродинам╕ка л╕така з косм╕чним кораблем. А якщо реактор вибухне на висот╕ -- "може й пронесе" кудись у космос, менше д╕йде до людей. Старт другого ступеню розраховували над Тихим океаном.