# Голгофа

Валерий Анатольевич Коростов

... зараз усе стече з тих холмiв водою i глиною,

коричневими пухирями,

пiд блискавками й могильними хмарами -

i вершники, i хрести, й тi, хто на них,


окрiм Нього... так вида╓ться...

Перекрутиться, наче гудзик, блискучий шолом,

вiдiрвуться лати вiд торсу,

захлинуться в багнюцi солдати.


Спис, яким протикнули Йому

ребра, так i буде сочитися кров"ю, без упину.

Схова╓ться кавалькада в селищi,

втечуть глядачi, що трималися осторонь.


Бiлим-бiлим буде Його омите тiло,

мармурове наче, та тепле, на фонi того катаклiзму.

I нiщо не буде здатне те Тiло зрушити,

доки Його не знiмуть з того хреста,


де не гнитимуть навiть дiрки вiд цв"яхiв,

а з людей лише мати i всто╖ть з апостолом,

коли все, куди оком не кинь,

i змиватиме, и змиватиме...


14.10.2024.