# Галактичн╤ Терористи

Олег Павлович Рыбаченко

Викрадено ракету для першого в ╕стор╕╖ людства польоту м╕ж галактиками. Чотири д╕вчата-мутанта беруться, розплутати клубок загадкового злочину. Але що довше йде сл╕дство, то б╕льше загадок ╕ менше в╕дпов╕дей. Дорогою д╕вчата-мутанти в╕дв╕дують р╕зн╕, найдивовижн╕ш╕ св╕ти.

ГАЛАКТИЧН╤ ТЕРОРИСТИ

АННОТАЦ╤Я

Викрадено ракету для першого в ╕стор╕╖ людства польоту м╕ж галактиками. Чотири д╕вчата-мутанта беруться, розплутати клубок загадкового злочину. Але що довше йде сл╕дство, то б╕льше загадок ╕ менше в╕дпов╕дей. Дорогою д╕вчата-мутанти в╕дв╕дують р╕зн╕, найдивовижн╕ш╕ св╕ти.

ПРОЛОГ

Косм╕чне майбутн╓, людство вже осво╖ло б╕льшу частину галактики, зайнявши незаселен╕ планети та встановивши торгов╕ в╕дносини з розумними св╕тами. Одного цього мало людей. ╤ ось готу╓ться пол╕т у сус╕дню галактику. Найпотужн╕ший зорел╕т, на нов╕тньому термопреонновому двигун╕, ось-ось ма╓ стартувати з М╕сяця ╕ домчати перших людей на фантастичну в╕дстань у дв╕ст╕ тисяч св╕тлових рок╕в ╕ повернуться назад.

Це найб╕льша под╕я, яка ма╓ ув╕йти в ╕стор╕ю людства як колосальне досягнення розуму ╕ науки.

Але буквально напередодн╕ старту сталося щось неймов╕рне. Ракета, незважаючи на сильну охорону, неспод╕вано сама взяла ╕ стартувала з поверхн╕ М╕сяця. ╤ помчала, набираючи швидк╕сть. Жоден людський зорел╕т ще не мав двигуна, заснованого на процес╕ злиття преон╕в - ультраелементарних частинок, з яких складаються кварки. ╤ н╕хто не м╕г наздогнати цю дивовижну машину.

Вона мчала, все набираючи швидк╕сть, а пот╕м моментально зникла, наче розчинившись у вакуум╕.

╤ це справило ефект, наче спалах надновий.

Водночас, з'ясувалося, що хтось викрав ╕з банку М╕сяця десять тисяч тонн г╕перзолота - найц╕нн╕шого металу на трильйони галактичних одиниць. ╤ це теж стало таким ось нищ╕вним ударом.

Адже вважалося, що людство давно вже пок╕нчило з орган╕зованою злочинн╕стю. Але, як з'ясувалося, не до к╕нця.

Ус╕ сили косм╕чно╖ пол╕ц╕╖ було кинуто на пошуки граб╕жник╕в.

Але особлив╕ спод╕вання покладалися на легендарну четв╕рку д╕вчат-мутант╕в. Дуже красив╕ ╕ сильн╕ войовниц╕ мали численн╕ зд╕бност╕, у тому числ╕ й волод╕ли маг╕╓ю. При цьому носили ц╕лком нормальн╕ ж╕ноч╕ ╕мена. Причому вс╕ вони починалися на

Е - ╢лизавета, Катерина, Олена, ╢фросин╕я. Знаменита четв╕рка красунь-мутант╕в взялася за розсл╕дування.

╤ ось вони попрямували до М╕сяця.

╢лизавета росла, широкоплеча, дуже мускулиста д╕вчина в коротк╕й сп╕дниц╕ та майц╕, з блакитним волоссям. Надзвичайно рель╓фн╕ м'язи красун╕ перекочувалися, наче кульки п╕д засмаглою бронзовою шк╕рою. Вона негласний л╕дер четв╕рки, хоча, по сут╕, вс╕ тут майже р╕вн╕.

Катерина теж росла, широкоплеча, ╕ дуже мускулиста д╕вчина, ╕ теж у сп╕дниц╕ та майц╕, з жовтим, як у весняного кульбаби, волоссям. ╤ не поступа╓ться першою в м'язистост╕.

Олена д╕вчина колосально╖ сили ╕ з м╕дно-червоним волоссям. Найб╕льш темпераментна ╕ розпусна з ц╕╓╖ четв╕рки, а також з рель╓фними ╕ потужними м'язами. Вона любить хул╕ганити, ╕ часто д╕╓ на св╕й страх та ризик.

╤ зрозум╕ло ╢фросинья - д╕вчина з б╕лим, як сн╕г волоссям, ╕ також, як ус╕ в сп╕дниц╕ ╕ майц╕, але з максимально розвиненою мускулатурою.

Вс╕ чотири д╕вчата також мають дуже спритн╕, спритн╕ та ч╕пк╕ ноги. ╤ вони готов╕ показати св╕й найвищий п╕лотаж.

Особливо у св╕т╕, де люди в╕двикли в╕д во╓н, злочинност╕ та ╕нших проблем.

. РОЗД╤Л ╧ 1.

╢лизавета метнула босими пальцями право╖ ноги гострий кинджал. Той пролет╕в ╕ пробив настирливу комаху, що крутиться над м╕шенню. Воно було розр╕зане точно навп╕л, ╕ кинджал встромився, якраз у цифру с╕м.

Катерина прочирикала:

- Чудово!

Олена зневажливо пирхнула:

- Кинжал, цього добре, але проти силового поля та заб╕йного г╕перлазера, це немов дитяча хлопушка.

╢фросин╕я заявила:

- Лазерн╕ промен╕, лазерн╕ промен╕,

Краще бо╓ць мовчи, на щастя знайди ключ╕!

╢лизавета заперечила:

- Можуть бути так╕ обставини, коли все вир╕шу╓ саме ф╕зична сила та б╕йц╕вськ╕ навички. Тож не варто розслаблятися, д╕вчатка!

Зорел╕т прилунав у М╕сячному космопорт╕. Колись млява, покрита кратерами планета, була заселена ╕ перетворилася на кв╕тучий мегапол╕с. Величезн╕, красив╕, р╕зноман╕тних форм буд╕вл╕ всеювали поверхню.

вулицями текли швидк╕сн╕ дор╕жки. Але б╕льш╕сть людей вол╕ли перем╕щатися пов╕трям. Штучна грав╕тац╕я та силов╕ поля утримували атмосферу. А небо нав╕ть удень було втикане яскравими з╕рочками. Що створювало неповторний м╕сячний кра╓вид.

У косм╕чн╕й, людськ╕й ╕мпер╕╖ панувала майже повна ╕дил╕я. Ус╕ люди були в╕чно юними та красивими. Д╕вчат було у к╕лька раз╕в б╕льше, н╕ж хлопц╕в.

Чолов╕к ╕з бородою став дуже великою р╕дк╕стю. ╤ фактично, ж╕нки перетворилися на сильну стать, керма ╕мпер╕╓ю.

Тим б╕льше, поки що в╕йною ╕ не пахло. Ось на М╕сяц╕ ст╕льки всього чудового. Наприклад, величезн╕ алмази, розм╕ром ╕з триповерховий будинок - це просто диво, краса. ╤ колосальних розм╕р╕в фонтани, вкрит╕ сусальним золотом, ср╕блом, платиною ╕, особливо ц╕нн╕, ╕з найтоншого шару г╕перзолота.

Останн╓, куди яскрав╕ше ╕ красив╕ше, ╕ ся╓ вс╕ма кольорами веселки на трьох сонцях - з╕ звичайним золотом не пор╕вняти.

А струмен╕ виносяться у висоту до к╕лометра ╕ бувають з р╕зними п╕дсв╕чуваннями та п╕дфарбуванням. ╤ наск╕льки все це чудово.

Деяк╕ стату╖ у форм╕ ╕нопланетних тварин таких, як, наприклад, сум╕ш баклажана, восьминога та метелика. Або пом╕сь равлика, носорога та орла.

╢ також стату╖ оголених, мускулистих д╕вчат та юнак╕в. ╤ це теж вигляда╓ чудово.

М╕сяць став чудовим м╕сцем. ╤ мирним ╕ водночас веселим. А ск╕льки на н╕й р╕зноман╕тних розважальних, майже безкоштовних атракц╕он╕в!

На Земл╕ формально нема╓ безроб╕ття, але переважна б╕льш╕сть людей отримують зарплату за таку роботу, якраз на м╕сяць натиснути кнопку. Усюди роботи, маса електрон╕ки.

╤ загальний товарний достаток, а через Г╕пернет можна нав╕ть без проблем по╖сти безкоштовно. Причому, не аби як, а ╖жею з ресторану з м╕льйонами р╕зних страв.

╤нш╕ товари коштують коп╕йки ╕ пост╕йно дешевшають. Вже нав╕ть з'явилися так╕ стародавн╕, призабут╕ монети, як гр╕ш - половина коп╕йки, п╕вшка - чверть коп╕йки.

Д╕вчата вилет╕ли з утроби зорельоту ╕ помчали над поверхнею М╕сяця.

Зазвичай ус╕ вол╕ли пересуватися пов╕трям. Л╕тати можна за допомогою нанобот╕в. ╤ це справд╕ прогрес. По вулицях ходили ногами р╕дко, або д╕ти, або р╕дк╕сн╕ туристи з ╕нших св╕т╕в.

╤ то вони якщо не п╕дн╕малися у пов╕тря, то б╕льше з побоювання з╕ткнутися з людьми.

Дуже багато л╕тало д╕вчат. Як чудово, коли ст╕льки д╕вчат, а гарненьк╕ юнаки зустр╕чаються р╕дше.

Казковий св╕т дом╕нування представниць прекрасно╖ стат╕. Д╕тей вирощують в ╕нкубаторах, ╕ тому ж╕нок не спотворюють животи. Що робить св╕т ще б╕льш казково прекрасним.

╤ ще в пов╕тр╕ розлитий запах найдорожчих та вишуканих парфум╕в. Так╕ навколо д╕вчата чудов╕. ╤ ф╕гурою, ╕ т╕лами, ╕ рель╓фною мускулатурою.

Вт╕м, нав╕ть на ╖хньому тл╕ четв╕рка вид╕ля╓ться. По-перше, у них м'язи б╕льш╕ ╕ р╕зк╕ше промальован╕, ╕ буквально бугряться. ╤ сам╕ д╕вчата б╕льш висок╕ та широкоплеч╕, н╕ж ╕нш╕.

До реч╕, якщо серед людей чолов╕к╕в мало, то серед робот╕в, у тому числ╕ й б╕олог╕чних, ╖х приблизно п'ятдесят на п'ятдесят. Вт╕м, ╕ роботи-чолов╕ки переважно так╕ ж молод╕ та красив╕. Ж╕нки теж в╕двикли в╕д бор╕д ╕ любительок волохатих самц╕в небагато.

Роботи стоять коп╕йки, ╕ ╖х можна взяти напрокат. Деяк╕ пропонують товар. Вт╕м, купують сумн╕вн╕ бл╕шанки лише туристи. Б╕льш╕сть людей все замовля╓ через Г╕пернет. Це ╕ дешевше, ╕ виб╕р на ус╕ смаки.

Багато д╕вчат себе буквально обв╕шали коштовними прикрасами.

Одна з них п╕длет╕ла до четв╕рки ╕ пискнула:

- Я вас десь бачила!

╢лизавета кивнула:

- Ми команда мутант╕в Е-4!

Д╕вчина прочирикала:

- Оце так, горить вода!

Олена буркнула:

- З М╕сяця м╕жгалактичний зорел╕т викрали, що про це в╕домо?

Д╕вчина перекрутилася, блиснула дорогоц╕нним кам╕нням ╕ в╕дпов╕ла, скелячи перлинн╕ зубки:

- Ус╕ про це говорять! ╤ ще г╕перзолото викрали. А ви що, злочинц╕в ловитиме?

Катерина просп╕вала:

- В╕д нас не втекти н╕кому,

Сп╕йма╓мо нав╕ть ми нейтрино.

Вносимо ми в горло по колу,

╤ не промчимося повз!

╢лизавета кивнула ╕ пальчиками випустила ╕скру, яка пролет╕ла ╕ перетворилася на б╕лого голуба, що плескав крилами.

Д╕вча з блакитним волоссям в╕дзначила:

- Хто б не був злочинцем, ми його повинн╕ знайти!

До них п╕длет╕в юнак та дв╕ д╕вчини. Вс╕ тро╓ були в прикрасах з дорогоц╕нного кам╕ння.

Юнак ╕з захопленням промовив:

- Як╕ ви здоров╕, прямо, як найдобр╕ш╕ буйволиц╕!

Олена взяла та схопила хлопця пальцями ноги за н╕с, стиснула так, що той заволав.

Руда мегера в╕дзначила:

- Ми сильн╕ш╕ за будь-який буйвол!

╢фросинья зг╕дно кивнула:

- Чолов╕ки нин╕ подр╕бн╕ли! А ми пам'ята╓мо час...

Д╕вчина здивовано запитала:

- А вам що, справд╕, б╕льше тисяч╕ рок╕в?

╢лизавета засм╕ялася ╕ в╕дпов╕ла:

- Нас ст╕льки рок╕в, що н╕хто не в╕рить, що таке можливе. Але ми ще п╕д час друго╖ св╕тово╖ в╕йни воювали. Щоправда, тод╕ ми були звичайними д╕вчатами. А мутантами стали вже трохи згодом. ╤ чого ми т╕льки не бачили!

Д╕вчина прочирикала:

- Вам, отже, вже понад дв╕ тисяч╕ рок╕в! Ось - це справд╕ круто!

Хлопець злякано пробурмот╕в:

- Ого, як╕ вони стар╕! Це жах!

Олена клацнула босими пальцями н╕г, ╕ з голо╖ п'яти вилет╕в вогняний пульсар. В╕н ударив зухвалого хлопця у чоло. Той, отримавши нищ╕вний удар, полет╕в униз, наче збитий винищувач, залишаючи за собою ф╕олетовий стовп диму.

╤ хлопець мало не загинув, але пара робот╕в встигла п╕дставити силове поле.

Олена прочирикала:

- Сюрприз, сюрприз,

Хай живе сюрприз!

╢лизавета посм╕хнулася ╕ в╕дпов╕ла:

- Та нема╓ тут жодного сюрпризу! Вся твоя повед╕нка дуже передбачувана.

Олена в'якнула:

- Я за зухвал╕сть каратиму! Х╕ба ми стареньк╕?

╢фросин╕я прочирикала:

- Ми в╕чно молод╕!

Катерина пискнула:

- Супостати все тремтять,

Г╕перплазми через край.

Якщо ж╕нки б'ються,

Краще в б╕йку не вступай!

╢лизавета гаркнула:

- Ус╕, хто проти нас - нещасн╕ створ╕ння. На них чекають справжн╕ мутанти!

╤ вся четв╕рка хором засп╕вала:

На зорельотах мчимо хвилями,

П╕няються кварки у вихорах еф╕ру...

Що я планет╕ сво╖й передам,

Д╕тям безкрайнього космосу св╕ту!

К╕лька робот╕в п╕длет╕ли до д╕вчат ╕ дуже чемно попросили:

- Н╕кого не вбивайте ╕ не кал╕чте. Ви ж служниц╕ добра.

Олена у в╕дпов╕дь засп╕вала, трясучись сво╓ю рудою шевелюрою:

- Ангели добра, два б╕л╕ крила,

Два б╕л╕ крила над св╕том!

Катерина труснула золотою шевелюрою, буркнувши:

- А може й над всесв╕том!

Д╕вчата засм╕ялися. Вони були красун╕ чудов╕ та дуже дотепн╕. Ось проти таких д╕вчат жодна арм╕я не всто╖ть.

Во╖тельки полет╕ли дал╕. Головне, це оглянути м╕сце космодрому, зв╕дки було викрадено зорел╕т. Щоправда, враховуючи безладн╕сть людей, у цьому н╕чого дивного не було.

Руда Олена пом╕тила:

- Тут можуть ╕ весь М╕сяць вкрасти. Мене б це ан╕трохи не здивувало.

Блондинка ╢фросинья прочирикала:

- Можу рукою вм╕ю,

З небес д╕стати М╕сяць.

Слона з мухи зроблю,

╤ оком не моргну!

╤ д╕вчата як в╕зьмуть ╕ см╕ятимуться. Хоча ╖хн╕й см╕х був без причини та з ознакою дурост╕.

А ось ╕ космодром, зв╕дки мала стартувати м╕жгалактична ракета.

В╕н був дуже гарним на вигляд. Навколо його ц╕лий каскад фонтан╕в. Причому фонтани з дуже химерними статуями. ╤ дуже яскрав╕ ще й кв╕ти ростуть - розм╕ром ╕з ц╕лий вагон.

Катерина з посм╕шкою засп╕вала:

- Все ся╓, як блискавиця,

Багато зайво╖ краси.

Але скажи мен╕ цариця,

Ти перевела годинник?

Космодром був покритий позолотою, ╕ це надавало йому не зовс╕м реального вигляду. Загалом на М╕сяц╕ любили ╕ золото, ╕ г╕перзолото. У центр╕, де стояла м╕жгалактична ракета, була ще й дзеркальна поверхня. Дуже р╕вна ╕ блискуча.

Щодо охорони, то були роботи. Деяк╕ з них скидалися на великих чайок ╕з лазерними гарматами. ╤ вони кружляли.

╢лизавета в╕дзначила:

- Тут чимало пишноти та в╕двертого бардака.

Катерина пропищала:

- Адже Батьк╕вщина в серцях у нас одна,

На безл╕ч галактик простягаючись...

Нехай славиться у в╕ках моя кра╖на,

Про не╖ мр╕яли, по св╕ту блукаючи!

Олена прочирикала:

- Трохи ми з'╖ли, але пристойно засп╕вали!

Д╕вчата показали на долонях перепустки ╕ проникли на саму територ╕ю космодрому. Тут стояло ще к╕лька зорельот╕в. Вони були яскравою забарвленням ╕ схож╕ на гарних рибок. В╕дливали р╕зним коштовним кам╕нням та металами.

╢фросин╕я прошип╕ла:

- ╤ як вони примудрилися викрасти ракету, коли довкола ст╕льки народу.

До них п╕длет╕ли чотири д╕вчата у плямистих костюмах та з погонами. Вони були в чоб╕тках, що говорило про державну службу.

Одна з них у погонах полковника проворкувала:

- В╕таю, команду чотири ╢. Ви, я бачу, готов╕ провести сл╕дство та вивести злочинц╕в на чистий водень.

╢лизавета з усм╕шкою пом╕тила:

- Потр╕бн╕ зач╕пки. Зокрема, чи ╓ в╕деозаг╕н викрадення м╕жгалактичного зорельоту?

Д╕вчина-полковник ╕з з╕тханням в╕дпов╕ла:

- На жаль, жодного в╕деозапису не збереглося. Як не дивно, але вс╕ системи наведення та робот╕в-охоронц╕в вразили г╕перв╕руси. ╤ це виявилося надзвичайно небезпечним. Вони вивели вс╕ системи з ладу.

Олена свиснула:

- Ого! Це квазарно!

╢фросин╕я поправила:

- Швидше, нав╕ть антипульсарно!

Д╕вчина-полковник кивнула з невинною усм╕шкою:

- Ситуац╕я, зв╕сно, була така патова. Ми вже проводили розсл╕дування. Лише деяк╕ д╕вчата та юнаки змогли на сво╖х смартфонах зробити записи. ╤ це було якимось невиразним. ╤ наноботи зазнали пошкоджень!

╢лизавета пом╕тила з ╓хидною посм╕шкою:

- Зрозум╕ло! Тут д╕╓ якась орган╕зац╕я. ╤ орган╕зац╕я сильна.

Олена висловила верс╕ю:

- А як щодо спецслужб ╕ном╕рян? Вони могли бути також до цього причетн╕?

Д╕вчина-полковник кивнула:

- Ми ╕ це не виключа╓мо. Але в наш╕й галактиц╕ нема╓ жодно╖ держави ╕ном╕рян, яка перевершу╓ людей технолог╕чно. Скажу нав╕ть, б╕льше, жодна з цив╕л╕зац╕й ╕ном╕рян нав╕ть близько до людей за техн╕кою не п╕дходить.

Катерина прочирикала:

- ╢ у людства, техн╕ка зал╕зна,

Безумовно, потр╕бна ╕ корисна.

Але д╕вчата бос╕ - боксом захоплюються,

Адже велик╕ випуски у боротьб╕ продовжуються!

╢фросин╕я досп╕ла:

В╕рю, що з казкою люди не прощаються,

╤ друзями в╕рними назавжди залишаться!

Д╕вчина-полковник ув╕мкнула голограму. Там з'явилося зображення того, як над М╕сяцем упорхнув силует м╕жгалактичного зорельоту. Пот╕м в╕н зовс╕м зник, наче за помахом чар╕вно╖ палички.

╢лизавета посм╕хнулася, але ╖╖ сапф╕ров╕ оч╕ були невесел╕, ╕ голос звучав ср╕блом:

- Вакуумно, це зв╕сно! Судячи з усього, ми ма╓мо справу з технолог╕ями, що перевершують земн╕. Хто м╕г би таке влаштувати?

Олена припустила:

- Якась просунута цив╕л╕зац╕я ╕з сус╕дньо╖ галактики. Не вс╕ хочуть бачити у себе конкурент╕в!

Катерина свиснула:

- Якщо це так, то нам самим доведеться переноситись у сус╕дню галактику. Це дуже нав╕ть ц╕каво, але питання, на чому ми ╖╖ досягнемо?

╢фросин╕я запропонувала:

- Зробимо власну ракету на термопреонновому синтез╕, т╕льки не таку велику, домчимо на великих швидкостях.

Д╕вчина-полковник кивнула:

- Я дивилася мультики про вашу четв╕рку. ╢ нав╕ть ╕гри за вашою участю. Скаж╕ть, вам хоч разочок у житт╕ було страшно?

╢лизавета чесно в╕дпов╕ла:

- Було й не разочок! Я, зокрема, встигла побувати у фашистському полон╕, ╕ це не просто страх, це нав╕ть, мабуть, б╕льше!

Олена хвалько вимовила:

- А я ще й у стал╕нських таборах сид╕ла, зокрема, у колон╕╖-малол╕тц╕. ╤ сл╕дч╕ мене залякували та били. Не лише воювала, а ще й зону тупала. Так що тут я найпросунут╕ша!

Катерина заперечила:

- Я теж була в дитяч╕й колон╕╖, ╕ тупала зону, причому, якщо у Олени були батька, то я взагал╕ дитбудинку! Тож нев╕домо, хто з нас крут╕ший.

╢фросин╕я хихикнула ╕ пом╕тила:

- Зате я найстарша з вас. ╤ встигла повоювати ще у громадянську в╕йну. А це, в чомусь, нав╕ть крут╕ше за Велику В╕тчизняну. Там хоч воювали р╕зн╕ держави та народи. У громадянську в╕йну: йшов брат на брата, батько на сина. ╤ це ще страшн╕ше.

Д╕вчина-полковник запитала:

- А чому у вас негласний л╕дер ╢лизавета?

Олена чесно в╕дпов╕ла:

- Вона найкраще нас розбира╓ться в техн╕ц╕. Вт╕м, за дв╕ тисяч╕ рок╕в, ми вс╕ дуже багато чого навчилися. Але вона ще у ц╕й справ╕ - просто ген╕й.

╢фросин╕я засп╕вала:

- Ми вс╕ вчилися потроху, чогось ╕ якось.

Д╕вчата-мутанти озирнулися уважно довкола. ╤ просв╕тили на власн╕ оч╕ робот╕в-охоронц╕в. Д╕вчата могли бачити нав╕ть у гамма-д╕апазон╕. Але бачили, що роботи, загалом, справн╕, досить рухлив╕ та сучасн╕. Зокрема, процесори розганялися на унтер-фотонах, що в пор╕внянн╕ з╕ звичайними фотонними, мало ряд переваг в ефективност╕ та продуктивност╕.

╢лизавета, вт╕м, наголосила:

- Процесор на ультрафотонах був би куди ефективн╕шим ╕ швидшим!

Д╕вчина-полковник запитала:

- А що, так╕ ви можете робити?

Д╕вча засм╕ялася ╕ в╕дпов╕ла:

- Все неможливе можливе у всесв╕т╕, не т╕льки жити незм╕нною мр╕╓ю!

Олена пискнула:

- Буде наша винах╕дниця розм╕нювати себе на п'ятаки. Ось давайте краще засп╕ва╓мо!

Катерина зневажливо пирхнула:

- Сп╕ватимемо, коли злочинц╕в сп╕йма╓мо!

╢фросин╕я дотепно в╕дзначила:

- Навчи мене сп╕вати, навчи мене сп╕вати,

╤ в╕зьме вас за горло ведм╕дь!

╢лизавета пом╕тила:

- Я бачу дещо. У пар╕ робот╕в гуляли комп'ютерн╕ в╕руси. ╤ надзвичайно активн╕.

Д╕вчина-полковник запитала:

- ╤ про що це говорить?

╢лизавета прошепот╕ла:

- Можливо, це не ╓дина атака. ╤ те, що злочинець багато зна╓ про людськ╕ технолог╕╖.

Катерина зауважила:

- Але ж це полегшу╓ нам роботу. Точн╕ше, пошук викрадач╕в.

Олена посм╕хнулася:

- Дума╓ш - це не гост╕ ╕з сус╕дньо╖ галактики? А я б ╕з величезним задоволенням прогулялася.

╢фросин╕я засп╕вала:

Галактика, галактика, галактика,

Суц╕льна п╕де математика,

╤ класною буде романтика!

╢лизавета буркнула:

- Ще рано робити висновки!

Д╕вчина-полковник взяла та передала команд╕ невеликий шматок г╕перзолота. В╕н сяяв ус╕ма кольорами веселки. Метал, якому нема╓ р╕вних за красою.

╤ з усм╕шкою промовила:

- Г╕перзолото ма╓ власну енергетику, ╕ таке велике скупчення дорогоц╕нного металу не може бути виявлено ультраграв╕орадарами. Я думаю, це вам допоможе в пошуку викрадач╕в.

╢лизавета запитала:

- А що, сканування простору н╕чого не дало?

Д╕вчина-полковник неохоче в╕дпов╕ла:

- Н╕, поки що н╕чого!

Олена з усм╕шкою пом╕тила:

- Це якось дивно. Ми мали хоч щось та знайти! Адже г╕перзолото, це такий метал... У ньому особливий вид техномаг╕╖.

Одна з д╕вчат оф╕цер╕в пом╕тила:

- Викрадач╕ наст╕льки просунут╕ технолог╕чно, що щиро кажучи, я ╖х трохи боюся. А раптом вони завдадуть ще удару ╕ по планет╕ Земля, ╕, взагал╕, спробують знищити людство!?

╢фросин╕я з╕тхнувши в╕дзначила:

- У людства зника╓ чолов╕че начало. Самц╕ перестають в╕дтворюватися, а т╕, що ╓, вже не можна назвати чолов╕ками. Вони ╕нфантильн╕, наче д╕ти.

Олена кивнула ╕ гаркнула:

- Рано чи п╕зно - це призведе до загибел╕ людства! Все ж таки д╕вчата, це чудово, але пров╕дною, бойовою силою був все ж самець!

Д╕вчина-полковник похитала головою:

- У давнину самц╕ били д╕вчат, знущалися з них, були просто садистами. Нин╕ ж встановилася повна гармон╕я. ╤ х╕ба вам самим, це не подоба╓ться!

╢лизавета в╕дпов╕ла:

- Наша юн╕сть пройшла в ╕нш╕ часи. Перш╕ сто рок╕в життя заклали ╕нше уявлення про те, якими мають бути чолов╕ки! ╤, може, я здаюся старомодною, але слабкий ╕ безв╕льний самець, самц╕ не потр╕бен!

Олена завзято засп╕вала:

- А я н╕кому не скажу,

Що я робота люблю,

Робота люблю!

А чолов╕ка живого втоплю!

Так, справд╕, под╕бна вистава була см╕шною.

Проте ╢лизавета та ╖╖ команда продовжували досл╕джувати космодром. Насамперед, хоч би якими були викрадач╕, вони мали п╕сля себе залишити сл╕ди. ╤ д╕вчата виглядали малюнок простору. ╤ намагалися в╕дчути натяг силових л╕н╕й.

Олена, вт╕м, засп╕вала не зовс╕м до м╕сця:

Я ген╕альний детектив,

Мен╕ допомога не потр╕бна.

Знайду я нав╕ть прищик,

На т╕л╕ у слона!

Спритн╕ш╕ макаки,

Витривал╕ший за вола...

А нюх, як у собаки,

А око, як у орла!

╢лизавета пом╕тила:

- Пор╕вняно з нами, орел майже сл╕пий, а собака. Ось тут ╓ щось. Сл╕д╕в викрадач╕ практично не залишили, але у пов╕тр╕ пахне дитинством!

Катеринка кивнула:

- Можливо! Але д╕тям не п╕д силу под╕бне провернути. Швидше за все це дуже просунут╕ ╕нопланетяни. Важко пов╕рити, що серед людей може ╕снувати така технолог╕чно розвинена та та╓мна орган╕зац╕я.

╢лизавета заперечила:

- Така орган╕зац╕я вже була, ╕ ми з нею боролися. Пам'ята╓ш "Спектр"?

Олена розсм╕ялася та в╕дзначила:

- Це як╕ викрали термокварков╕ бомби? ╤ чи хот╕ли п╕д╕рвати верховного координатора? Так, це було ц╕каво!

╢фросинья пом╕тила:

- А особисто для мене було найц╕кав╕ше, коли я навчилася п╕д час ще т╕╓╖ в╕йни метати босими ногами гранати по н╕мцях. ╤ це просто шокувало чолов╕к╕в!

╢лизавета зг╕дно кивнула:

- Так, ногою кинути можна куди дал╕ ╕ точн╕ше, н╕ж рукою! Це дуже сильний ╕ довгий м'яз. А ти що, ще до мутац╕╖ таке вм╕ла?

╢фросинья кивнула:

- Пробувала! А взагал╕, адже ми воювали спочатку по-р╕зному. А пот╕м зустр╕лися у танку. Якийсь час були ╓диним ек╕пажем, поки нас знову не розкидало.

Д╕вчина-полковник попросила:

- Розкаж╕ть, будь ласка, докладн╕ше, як ви воювали? Це так ц╕каво!

Олена буркнула:

- К╕но дивись! Там це все показано барвисто та з нашою участю.

╢фросин╕я в╕дзначила:

- Наш св╕т, треба сказати, такий спок╕йний, ╕ в ньому так мало вчиняються серйозн╕ злочини, що наших подвиг╕в у к╕но та у в╕ртуальних ╕грах у м╕льйон раз╕в б╕льше, н╕ж у реальност╕! Ми культов╕, стали як мультяшки, наче н╕ндзя-черепашки!

Олена хих╕кнула та в╕дзначила:

- Так, у к╕но про нас. ╤ все одно не вс╕ д╕знаються на вулицях.

Д╕вчина-полковник в╕дпов╕ла:

- На м╕льярд людей лише один зайнятий серйозною роботою. А так, суц╕льн╕ розваги та задоволення, ╕ майже повна в╕дсутн╕сть справжн╕х чолов╕к╕в. Д╕вчата з розуму в╕д неробства сходять.

Катерина просп╕вала:

- Д╕вчатка, д╕вчатка,

Неспок╕йна доля...

Але нав╕що, щоб бути сильн╕шим,

Нам потр╕бна б╕да!

╢лизавета в╕дзначила:

- Тут лише початок велико╖ гри. Одного не розум╕ю, зв╕дки запах дитинства? Може, й справд╕, це як╕сь вундерк╕нди?

╢фросин╕я припустила:

- А якщо вони використали машину часу!?

╢лизавета не дуже впевнено сказала:

- Подорож╕ у час╕, заборонен╕ законами природи!

Катерина зауважила:

- Але й викрасти серед б╕лого дня ракету, не залишивши сл╕д╕в, попри д╕ю вс╕х закон╕в природи. Тим б╕льше, багато вчених вважали, що ╕ викликати процес злиття преон╕в неможливо. Але факти кажуть, що ╓ ще й б╕преони, ╕ можливо попереду ще багато в╕дкритт╕в на нас чека╓.

Олена ╕з захопленням просп╕вала;

Про ск╕льки нам в╕дкритт╕в чудових,

Несе мить осв╕ти раптом...

╤ досв╕д, син помилок важких,

╤ ген╕й - парадокс╕в друг!

. РОЗД╤Л ╧ 2.

Д╕вчата продовжували сл╕дство. До них п╕длет╕ли ще к╕лька красунь у пол╕цейськ╕й форм╕ та один юнак. Правда, у нього було юне, н╕жне, без жодно╖ волосинки обличчя ╕ в╕н, практично, був нев╕дм╕нний в╕д д╕вчат, особливо з╕ сво╖м довгим, св╕тлим волоссям. Дуже вже людськ╕ самц╕ втратили чолов╕че начало. Не бажаючи голитися, вони стали, як п╕дл╕тки зовн╕, ╕ духовно ╕нфантильними. Вт╕м, якщо уважно придивитись, то ще ╓ р╕зниця ╕ у ф╕гур╕. Юнаки досить добре складен╕ ╕ мускул╕сти - також красен╕.

Недовго думаючи, ╢лизавета замовила об╕д. А по╖сти можна безкоштовно Г╕пернетом, замовивши зв╕дти б╕оплазмову ╖жу. Яка дуже смачна, корисна та калор╕йна. ╤ ще виглядала дуже гарно.

Д╕вчата-мутанти пос╕дали за столики. Столов╕ прилади сяяли золотом, ╖х доставили каналами ультраматриц╕ разом ╕з ╖жею.

╢лизавета в╕дзначила, взявши вилку пальчиками ╕ встромивши у скибочку св╕жого м'яса кактусового диплодоку:

- Як добре, коли ╖жа безкоштовна!

Д╕вчина-полковник пом╕тила:

- Не вся. Деяк╕ страви, особливо з натуральних р╕дк╕сних сорт╕в м'яса, продаються за грош╕.

Олена хихикнула, зазначивши:

- Особливо натуральна кров дракона ╕з суз╕р'я Стр╕льця! Вона ма╓ сильний п'янкий ефект. ╤ б'╓ по м╕зках!

Катерина прочирикала:

- Не в╕рить В╕тчизна сльозам,

А злому дракону дамо по м╕зках!

╢лизавета пом╕тила:

- Хоча Шерлок Холмс ╕ говорив, що не варто висувати г╕потезу конкретного зд╕йснення злочину, поки що не вистача╓ факт╕в. Так, у цьому випадку сл╕дчий почина╓ п╕дганяти факти п╕д свою г╕потезу. Але, може, висловимо ще деяк╕ м╕ркування?

╢фросин╕я знизала плечима ╕ заявила:

- На перший погляд, зда╓ться, що ми ма╓мо справу з цив╕л╕зац╕╓ю, яка за сво╖м розвитком перевершу╓ земну, точн╕ше людську. Але це якраз може бути хибним сл╕дом.

Д╕вчина-полковник зазначила:

- Цив╕л╕зац╕я, яка перевершу╓ земну, у сво╖й технолог╕чн╕й переваг╕ може бути страшним противником. Нав╕ть думати про це стр╕мко!

Юнак-оф╕цер пискнув:

- Чорнодирн╕ наш╕ справи!

╢лизавета з╕тхнувши в╕дпов╕ла:

- У будь-якому випадку, нам треба вивчити уважн╕ше ус╕ в╕деозаписи викрадення. А також в╕дсканувати хмару Г╕пернета. ╤ це теж буде дуже непростим ╕ реальним р╕шенням. Але там можуть бути сл╕ди викрадач╕в ракети.

Олена запитала:

- Дума╓ш, це люди зробили?

╢лизавета кивнула:

- Скор╕ш за все, люди!

╤ подумала, що не вс╕ земн╕ ╕ндив╕ди можна назвати людьми. Наприклад, одному хлопчику, рок╕в тринадцяти, пол╕ца╖ п╕д час ще т╕╓╖ давньо╖ друго╖ св╕тово╖ в╕йни, палили смолоскипом п'яти. А пот╕м до голих грудей дитину ще й приклали розпечений шматок зал╕за у вигляд╕ п'ятикутно╖ з╕рки.

Хлопця вони, правда, врятували. Але оп╕к на грудях у вигляд╕ з╕рочки залишився. Ще йому встигли зламати розпеченими щипцями к╕лька пальц╕в на босих ногах. Але вони на щастя зросли. Але як було боляче!

Адже це далеко не ╓диний випадок.

Одну д╕вчинку рок╕в чотирнадцяти водили босон╕ж по морозу. А пот╕м голими п'ятами ставили на розпечену плиту.

Олена тим часом замовила по Г╕пернету чудовий суп ╕з черепашки з алмазним панциром та г╕бридом ананаса, капусти, персика та шоколадного пончика - що дуже смачно.

Д╕вчина-мутант рудо╖ маст╕ просп╕вала:

- Ми в оч╕ ╖ж╕ спочатку подивимося,

А пот╕м з величезним смаком - все з'╖мо!

Катерина зазначила:

- Ось я думаю, може, зорел╕т викрали роботи?

╢лизавета запитала:

- А чому саме роботи?

Д╕вчина з жовтим волоссям просп╕вала:

Якщо людина опустилася,

Якщо людина докотилася,

Знов у дикуна перетворився,

Робот новий Бос з'явився!

╢фросинья кивнула:

- З такими чолов╕ками, як у нас, диво, що роботи захопили владу!

Хлопець пискнув:

- ╤ чим поган╕ чолов╕ки?

╢лизавета засп╕вала:

- Ус╕ чолов╕ки слабаки,

Ус╕ вони, як д╕ти.

Д╕вц╕ з ними не з руки,

Нудно на планет╕!

Д╕вчина-полковник заперечила:

- Не треба кривдити Сережку! В╕н один може дв╕ три дюжини ж╕нок за н╕ч обслужити - намага╓ться, хоч йому нелегко!

Олена хихикнула ╕ пом╕тила:

- У цьому випадку, краще з в╕братором та б╕ороботом!

╤ д╕вчата хором засп╕вали:

До чого д╕йшов прогрес,

Але небачених чудес,

До кра╖в д╕йшли галактики,

Не цураючись грубо╖ практики!

Серьожка важко з╕тхнув ╕ проскулив:

- Зовс╕м вони мене за╖здили! Краще б справд╕ з б╕ороботами!

Д╕вчата засм╕ялися. ╤ погладили юнака з ус╕х бок╕в, ╕ нав╕ть пощипали його мускулисте т╕ло.

Так, ц╕кавий св╕т. Ось зда╓ться, що чолов╕кам рай, але самцям така напруга, ╕ ╖х буквально вимоту╓.

Катерина висловила свою верс╕ю:

- А може, це справд╕ зробили чолов╕ки? Т╕, яких ми за╖здили та змучили? Щоб втекти в╕д такого перенапруги, просто взяли та змоталися!?

Олена хихикнула, проворкувавши:

- Чудова верс╕я! А що, вигляда╓ дуже круто! Чолов╕ки розб╕гаються в╕д д╕вчат!

╤ д╕вчина засвист╕ла через н╕здр╕, що виглядало досить у ╖╖ виконанн╕ круто.

╢фросин╕я заявила:

Без ж╕нки жити не можна на св╕т╕ нема╓,

У них сонце травня, у них кохання св╕танок...

Д╕вчина-полковник в╕дзначила, вискалив зубки:

- А без чолов╕к╕в можна?

╢лизавета посм╕хнулася:

- Якось ми без них обходимося. Адже час нам перестати пускати слини з приводу сильно╖ стат╕.

Д╕вчата засм╕ялися. ╤ стали ╖сти, тобто працювати щелепами енерг╕йн╕ше. Св╕т навколо них здавався чудовим. ╢лизавета подумала, що, наприклад, коли йдеться про зм╕ну стат╕, то чомусь б╕льше чолов╕к╕в прагнуло стати ж╕нкою, а не навпаки? Хоча, здавалося, бути чолов╕ком набагато кращим. Наприклад, не треба народжувати та виношувати д╕тей, ╕ набагато менше турбот щодо домашнього господарства. Та й взагал╕, ж╕нкою бути так важко, ╕ зарплати у них нижч╕, н╕ж у чолов╕к╕в, та пенс╕╖. Ось це справд╕ чудеса творилися в двадцять першому стол╕тт╕. А пот╕м чолов╕чий р╕д, чи не зовс╕м вимер.

А Катерина думала: - Хто таки ско╖в под╕бний злочин? ╤ чому вони в╕дчули запах дитинства? ╤з чим под╕бне пов'язано?

Кр╕м того, в╕дчувалося ще щось, але не зовс╕м зрозум╕ле ╕ водночас знайоме.

Д╕вчина в╕дламала шматок бананово╖ косул╕, прожувала, в╕дчуваючи соковите м'ясо ╕з присмаком фрукта.

П╕сля чого засп╕вала:

Одному тоб╕ я в╕рю,

Шерлок Холмс...

Хоч не порахувати втрати,

Шерлок Холмс!

╢лизавета з посм╕шкою в╕дзначила:

- Хочеш в╕рити, хочеш, н╕, тил п╕де ворогов╕ в об╕д!

╤ д╕вчата засм╕ялися, вискакувавши зубки. А вони в них перлинн╕ й блискуч╕, наче набит╕ дзеркала. Ось це справд╕ д╕вчата, що покажуть клас г╕пер.

Д╕вчина-полковник запитала:

- А що тепер ви робитимете?

Олена запропонувала:

- Давайте опита╓мо св╕дк╕в! Це буде дуже круто.

╢лизавета в╕дзначила:

- Займе надто багато часу. А щось сутт╓в╕ше та ефективн╕ше ви запропонувати не можете?

╢фросин╕я прочирикала:

- Найкраще - це зл╕тати до Юп╕тера. Найб╕льш╕й планет╕ Сонячно╖ Системи, ╕ так добре розважитися!

Олена просп╕вала:

- Юп╕тер - царська планета,

Вона упуска╓ сонця пром╕нь...

Великим подвигом осп╕вання,

Ти з нами променистий будь!

Д╕вчата-мутанти хором засп╕вали:

- Життя безглузда помилка,

Розчавили павука.

Вих╕д ╓ з лаб╕ринту,

З будь-якого глухого кута!

Ми злама╓мо нав╕ть кварки,

Не вряту╓ться ╕ преон.

Не втечуть д╕вки б╕йки,

Нас красунь лег╕он!

╢лизавета прочирикала, вискакувавши перлинн╕, наче надра╓н╕ ╕ прийшли з дна морського, зубки:

- Ми зможемо вс╕х знайти,

На дн╕ хоч моря.

Не б╕льше двадцяти,

На вигляд герою!

╤ войовниц╕ розреготалися!

П╕сля чого знову енерг╕йно заробили щелепами.

Д╕вчина Олена згадала, як вона у дитяч╕й колон╕╖ в╕дпрацьовувала пайку. Чим носити казенн╕, дерев'ян╕ черевики, краще босон╕ж. Причому нав╕ть взимку, звикнувши, дитяч╕ ноги майже не мерзнуть. Годували в колон╕╖ ще непогано, краще, н╕ж дорослих в'язн╕в. Але працювали вони зате, як доросл╕ - дванадцята година на добу, та ще й навчалися години чотири. Тобто не було в╕льного часу взагал╕. Щоправда, п╕д час роботи д╕вчата намагалися виливати. ╤нод╕ йшов дощ. ╤ грали саморобними картами на пайку.

Руда Олена швидко навчилася шахраювати ╕ об╕гравати подруг. Тож ╖ж╕ в не╖ вистачало. ╤нод╕ нав╕ть у свята д╕тям-в'язням давали цукерки та солодке.

А п╕д час в╕йни ще й американц╕ ╖жу посилали. ╤ також були консерви ╕ цукерки, ╕ шоколад. Також вони постачали ╕ сировину, ╕ техн╕ку, ╕ автомоб╕л╕.

З американських л╕так╕в - найкращим вважалася "АероКобра". Вона була озбро╓на чотирма кулеметами та потужною, за 37-м╕л╕метр╕в, ав╕агарматою. Але одна льотчиця отримала десять рок╕в табор╕в лише за те, що сказала, н╕би американська "Аерокобра", краща за радянського Яка. Хоча так воно ╕ ╓.

Олена теж на мову не стримана, ╕ ╖╖ за час в╕йни ╕ заарештовували, ╕ переводили до штрафник╕в, ╕ били кийками по п'ятах. А у полон╕ катували фашисти.

Так, у них було багате в минулому життя. Окр╕м Велико╖ В╕тчизняно╖ В╕йни, вони боролися у Коре╖, у В'╓тнам╕, на Куб╕, в Афган╕стан╕, ╤раку, Чечн╕, Сир╕╖. Але принципово в╕дмовилися воювати в Укра╖н╕. Сказавши, що не буде братсько╖ кров╕.

Д╕вчата багато чого випробували у житт╕. ╤ ╖м, чесно кажучи, не дуже й хот╕лося гострих пригод. Щоправда, останн╕ к╕лька десятил╕ть було надто спок╕йно.

У майбутньому, взагал╕, особливо коли ст╕льки ж╕нок, життя стало спок╕йним.

Але були, наприклад, косм╕чн╕ п╕рати. Вони, зокрема, напали якось на караван золота та г╕перзолота. Д╕вчата за ними ганялися. Б╕льш╕сть п╕рат╕в були комахи кл╕щ╕-комари. Мабуть, одна з небагатьох рас у всесв╕т╕ агресивн╕ша за людей. Вони нав╕ть свою планету ядерною в╕йною знищили.

Кл╕щ╕-комари були ╓диною серйозною проблемою людей. На щастя, ╖х було небагато, ╕ вони в╕ддавали перевагу п╕ратству. Ну, ще ╕нод╕ робили хакерськ╕ атаки. Тут ╖м допомогли гноми. Ця раса, загалом, миролюбна ╕ нечисленна, але дуже любить грош╕.

╢ у всесв╕т╕ ╕ ельфи. Але ╖х також мало, ╕ вони застрягли в середньов╕чч╕. Ельфи, безумовно, красив╕, не стар╕юч╕ - з в╕чно юними т╕лами, щоправда, не безсмертн╕ - триста-чотири роки ╕ к╕нець. На перший погляд не дурн╕, гарна пам'ять, швидко рахують ╕ пишуть. Але так╕ невинах╕длив╕. Нав╕ть до парово╖ машини не додумалися - плавали на в╕трильниках ╕ використовували при стр╕льб╕ зброю таку прим╕тивну, що, як ╕ ран╕ше, основною були луки, або, в кращому раз╕, арбалети.

╥хн╕й р╕вень був, у кращому раз╕, ш╕стнадцяте стол╕ття у людей. Адже ельфи куди давн╕ш╕ за людство, як ╕ гноми.

Чомусь у людей надзвичайна обдарован╕сть до техн╕ки. ╤ нав╕ть вимирання чолов╕к╕в не завадило прогресу.

Д╕вчата-мутанти до╖ли р╕зного роду дел╕катеси, у тому числ╕ г╕брид велосипеда, трактора та кавуна, та кальмара у шоколад╕.

╥жа була дуже смачна, д╕вчата нав╕ть засп╕вали:

Блаженний, хто на простор╕,

У блаженному куточку...

Не дума╓ про горе -

З ковшем вина в руц╕!

Вино, зрозум╕ло, вони також випили. Дуже солодке при╓мне на смак, яке бадьорило, але не п'янило.

Войовниц╕-мутанти злет╕ли ╕ вирушили назад ╕з космодрому. Вони приступили до сканування Г╕перитернету та прослуховування смартфон╕в.

Олена пом╕тила:

- Смартфон╕в м╕льйони, чи, точн╕ше, м╕льярди! Нехай ╖х краще перев╕рить програма!

╢лизавета кивнула:

- Це дуже розумна ╕дея. Хоча програма, сво╓ око не зам╕нить, будь вона нав╕ть найдосконал╕шою.

Катерина зазначила:

- Роботи, це те, що людей зам╕нило у всьому. Але винаходити вони ще навчилися.

╢фросин╕я серйозно заявила:

- Але якщо навчатись, то буде к╕нець б╕олог╕чно╖ цив╕л╕зац╕╖.

Д╕вчата пустили в г╕перплазмовому вигляд╕ програму-пошуковик у Г╕пернет. ╤ приступили до прослуховування смартфон╕в та ╕нших пристосувань.

Олена запропонувала запустити таких програм ще не менше дюжини та перев╕рити ще й наноботи.

╤дея була не найдурн╕ша. В╕йниц╕ зайнялися проч╕суванням в╕ртуального простору. та ╕нших вид╕в.

Олена подумала, хто може бути злочинцем. Можливо, той, хто розробляв цей Зорел╕т, причетний якось до викрадення. А що? Може, з яко╖сь причини було бажання лет╕ти в ╕нш╕ галактики, або була ревнощ╕ ╕ заздр╕сть до конструктора.

До реч╕, треба перев╕рити ╕нформац╕ю, хто з цього працював.

Д╕вча включила сканер ╕ запустила прослуховування даних. Все поки що показувало, що справд╕ викрадення було невидимим ╕ без конкретних сл╕д╕в.

Конструкт╕в ц╕╓╖ м╕жгалактично╖ ракети було к╕лька десятк╕в. ╤з них, приблизно п'ята частина, чолов╕ки. Вони все-таки мають розум б╕льш схильний до математики та ╕нженер╕╖, н╕ж ж╕нки. ╥х ╕ в╕дсоток, серед учених, набагато вищий, н╕ж у житт╕. А серед великих учених ще вищий.

Тому ж╕нки стурбован╕ тим, що самц╕ зникають. У л╕жку ╖х зам╕нить б╕оробот, або в╕братор, а в науц╕ роботи поки що не сильн╕. Х╕ба що ╕гри ще можуть винаходити, або щось по др╕бниц╕. А ось серйозн╕ в╕дкриття робить людина.

Олена, вгадавши ╖╖ думки, пом╕тила:

- Деколи шкодую я, що не народилася чолов╕ком!

╢лизавета засм╕ялася ╕ в╕дпов╕ла:

- Та я теж. У мене могли б бути м╕льйони д╕тей. ╤ це була б нова, найвища раса.

Катерина п╕дкинула босими пальцями ноги монету, сп╕ймала ╖╖. А пот╕м знову жбурнула, збивши в польот╕ муху. П╕сля чого, проч╕р╕кала:

- Якщо близько горобець,

Ми наводимо гармату.

Якщо муха - муху бий,

Взяти ╖╖ на мушку!

Олена зневажливо пирхнула:

- По горобцях з гармат стр╕ляти - надто марнотратно!

╢фросинья кивнула:

- ╤ в слона др╕бку пускати - сенсу нема╓!

Д╕вчата взяли ╕ засп╕вали:

Погано, коли ти один, як сноб,

Ти самотн╕й, а ворог╕в лег╕он.

Нав╕ть слона може з'╖сти клоп,

Якщо клоп╕в не один м╕льйон!

╤ ось д╕вчата запустили ще к╕лька програм по Г╕пернету. ╤ це було досить ц╕каво.

П╕сля чого вони в╕длет╕ли на в╕дстань в╕д М╕сяця. Подивилися на планету з космосу.

Б╕льш╕сть ╖╖ вже була забудована. ╤ росли казков╕, чудов╕ дерева. А на деревах велик╕, р╕знокольоров╕ бутони. Ж╕нки взагал╕ дуже люблять кв╕ти, коли вони яскрав╕ та повн╕ фарб. На деяких бутонах пелюстки мали св╕й ╕ндив╕дуальний рисунок.

Олена ╕з захопленням засп╕вала:

-Як прекрасна планета М╕сяць,

Немов перли, корони руб╕ни.

Не затиснути нас д╕вчат у кута,

Ми так╕ сильн╕ войовниц╕!

╤ руда краля закрутилася у вакуум╕ дзи╜ою. Д╕вчата мали спец╕альн╕ костюми, як╕ дозволяли ╖м л╕тати м╕ж планетами. Кр╕м того, мутанти не боялися опинитися в космос╕ та вакуум╕ без захисту.

Адже вони не прост╕ люди.

Олена згадала, як ╖й спочатку змастили гол╕ п╕дошви н╕г ол╕╓ю, а пот╕м смажили бос╕ п'яти жаровн╕в. Як це боляче. Щоб не закричати, вона уявляла, що бореться босон╕ж у пустел╕. ╤, наприклад, ряту╓ Юл╕ана В╕дступника.

Справд╕, якби прожив Юл╕ан рок╕в с╕мдесят, то християнство могло б згаснути назавжди. Тим б╕льше, що ця в╕ра парадоксальна. Вважати Всемогутн╕м Богом нещасного, розп'ятого на хрест╕ людини.

У м╕ру розвитку прогресу переважна б╕льш╕сть людей стали вважати головним Богом - людину. Мовляв, у всесв╕т╕ люди це мес╕я.

╤ настане час, та╓мниця часу теж буде розкрита. ╤ тод╕ померл╕ будуть воскреслен╕.

Олена свиснула. Вона мала хлопця п╕д час Велико╖ В╕тчизняно╖ В╕йни, ╕ вона його дуже любила. Це було сильне кохання, з тих, що назавжди. ╤ в╕н загинув, якраз штурмуючи Рейхстаг. Прикро, зв╕сно.

Олена мр╕яла його воскресити. Тод╕, д╕йсно, здобуде д╕вчина-мутант абсолютну рад╕сть та щастя.

Але поки що наука ще до цього не д╕йшла. Але мине дв╕ тисяч╕ рок╕в, ╕ тод╕ вже можна буде й померлих воскрешати.

Ось зараз, наприклад, ус╕ д╕вчата та юнаки в╕чно юн╕. Юнаки нав╕ть надто молодяться. Адже колись борода викликала повагу.

Олена глянула на сканер. Програма пов╕домляла загальн╕ дан╕. Все одно не побачиш ╕ не перевариш.

╤нформац╕я ст╕льки, що голова йде навколо.

╢лизавета в╕дзначила:

- Ми так н╕чого й не досягли!

Катерина посм╕хнулася:

- Це найб╕льш технолог╕чно просунут╕ злочинц╕, з якими нам доводилося зустр╕чатися. ╤ не сл╕д розраховувати на надто швидк╕ результати!

╢фросин╕я пискнула:

- Тих╕ше ╖деш дал╕ будеш.

Олена запропонувала:

- А може, давайте зл╕та╓мо на Землю. Допита╓мо спочатку головного конструктора м╕жгалактично╖ ракети В╕шу Арана. В╕н, зважаючи на все, дуже красивий самець.

╢лизавета знизала плечима:

- Не знаю, що нам це дасть, але В╕шу допитати не завадить. Потр╕бн╕ хоч найменш╕ зач╕пки!

Олена прочирикала:

- На допит╕ злий самець спитав:

Хто чувак, який мене збив...

В╕дпов╕да╓ той розкосий,

Що командував допитом -

Збив тебе сам б╕са головний син!

╤ д╕вчата знову розреготалися.

Д╕вчата полет╕ли до Земл╕. Планета була прекрасна, ╕ водночас навколо не╖ ст╕льки всього л╕тало. Були тут ╕ д╕вчата у скафандрах ╕з ультраграв╕тац╕йними двигунами. Вони п╕дл╕тали до мутант╕в ╕ пропонували купити той чи ╕нший товар.

Одночасно вони сп╕вали:

Над землею небо хмуриться,

Все бо╖ться перебрати...

Хлопець ╕з д╕вчиною ц╕лу╓ться -

Просить ц╕ну додавати!

Олена взяла ╕ клацнула босими пальчиками ноги, випустивши по д╕вчиську велико╖, вбивчо╖ сили пульсар. Той пролет╕в ╕ влучив у красуню. Та оповита ╕скрами, закружляла ╕ засп╕вала:

- М╕ж з╕рок тривожно б'╓ться пульс Земл╕,

Поля росою кришталево╖ зрошили.

Ус╕ люди, знай одн╕╓╖ зараз с╕м'╖,

Живуть у блаженному щаст╕, в╕чному св╕т╕!

╤ посм╕хнулася Олена у в╕дпов╕дь сво╓ю нав╕ть променистою ╕ чудовою усм╕шкою чистих перл╕в.

Катерина засп╕вала у в╕дпов╕дь:

Ми бажа╓мо щастя вам,

Щастя у цьому св╕т╕ великому...

Як сонце вранц╕,

Нехай в╕н приходить у хату!

Д╕вчата махнула рукою, ╕ заперечила:

- Не в хату, а на весь всесв╕т!

Олена просп╕вала:

- Сюрприз╕в казкових, повним повний всесв╕т,

Вона чар╕вна та незвичайна...

До з╕рок ╕з земл╕ тепер подати, вважай рукою,

Так будь пацан у бою, у коханн╕ крутий!

╤ д╕вчата хором засп╕вали:

Будь хлопець крутий!

Будь хлопець крутий!

Обзаведися скор╕ше бородою!

Будь хлопець крутий!

Будь хлопець крутий!

Одружуйся скор╕ше на д╕вчин╕ бос╕й!

Во╖тельки, треба сказати, ╕ справд╕, видатного класу. ╤ якщо вже заревуть ╕ почнуть см╕ятися, то це взагал╕ буде видатна крут╕сть.

Земля з пов╕тря дуже ╕мпозантно. По-перше, у не╖ ще окр╕м Сонця, чотири додатков╕ св╕тила. На п╕вденному полюс╕ ростуть кокоси, банани, ананаси та безл╕ч небачених ран╕ше фрукт╕в.

Нема╓ практично ноч╕ - в╕чний день та в╕чне л╕то

Ж╕ноче царство - справжн╕й рай. ╤ ст╕льки кольор╕в скр╕зь, причому великих та яскравих. А ск╕льки фонтан╕в та статуй. Особливо прекрасн╕ стату╖, вкрит╕ тонким шаром сусального г╕перзолота. Воно ся╓ вс╕ма кольорами веселки, це г╕перзолото, в╕д чого краса ун╕кальна.

А ск╕льки р╕зних коштовностей. Особливо д╕амант╕в, деяк╕ розм╕ром з гарний будинок, ╕ сяють у променях к╕лькох св╕тил.

А ск╕льки тут д╕вчат, засмаглих, мускулистих ╕з пресом, наче плитки шоколадок.

Юнаки, яких у тисячу раз╕в менше, також дуже гарн╕, ╕ зазвичай у шортах.

Вони, треба сказати, теж ╓ р╕зн╕. Т╕льки мала к╕льк╕сть людей ма╓ форму. Тут спекотно ╕ справжн╕й рай.

Багато людей пост╕йно зникають, поринаючи в матрицю Г╕пернета. Прямо на вулицях д╕вчата ц╕лують хлопц╕в та пестять ╖х. ╤нод╕ з роботами. Щоправда, поки що не д╕йшло до в╕двертого громадського сексу. Зате у Г╕перматриц╕ можна все.

Наприклад, ти можеш отримати в Г╕пернет╕ в╕ртуально практично будь-яке т╕ло. Нав╕ть стати реально К╕нг-Конгом, або метеликом. ╤ мозок не в╕дчу╓ р╕зниц╕.

╤ там, в ╕грах Г╕перматриц╕, можна ╕ повоювати. Причому як ти хочеш. Олена, наприклад, з червоних соск╕в грудей любила випускати лазерн╕ промен╕ та спалювати ц╕л╕ полиц╕ ворог╕в. Зокрема орк╕в.

Так, ╕ орки теж ╓ у реальному всесв╕т╕. Т╕льки вони ще в╕дстал╕ш╕, н╕ж ельфи, дик╕, ╕ майже не розмовляють.

Проте, як орки примудрилися побувати Земл╕, залишивши себе легенди, надання казки.

Ельфи в давнину вм╕ли перем╕щатися за допомогою маг╕чних медальйон╕в. ╤ там були спец╕альн╕, потужн╕ заклинання, що перекидали з планети на планету.

Але пот╕м якось секрет було втрачено. Начебто були дуже сильн╕ чар╕вники, але пот╕м, чи виродилися, чи переселилися в ╕ншу галактику.

Тут ╢лизавета знову подумала:

- А чи не чар╕вники це? У них можуть бути сво╖ резони, ось так викрасти м╕жгалактичний зорел╕т!

╤ д╕вчина засп╕вала:

Життя у нас красунь нелегке,

╤ вона мчить, як весняна гойдалка.

Нехай зд╕йсниться у нас мр╕я,

Ми до всесв╕ту полет╕ли!

. РОЗД╤Л ╧ 3.

Д╕вчата-мутанти на шляху до Земл╕ с╕ли в один ╕з ресторан╕в, де за грош╕ можна отримати, недоступну безкоштовно з Г╕пернета, екзотику. Зокрема, Олена замовила кров г╕брида тиранозавра та кактусу. П╕сля чого, д╕вчата ╕з задоволенням под╕бне заковтнули.

Згадали сво╓ славне минуле ╕ з великим ентуз╕азмом засп╕вали;

Ми д╕вчата кра╖ни СРСР,

Яка, ╓ смолоскип усьому св╕ту...

Покажемо, знай, велич╕ приклад,

Ось геро╖зму подвиги осп╕ван╕!


П╕д прапором червоним д╕вки народжен╕,

╤ бос╕ мчать по морозу.

За Русь б'ються дочки та сини,

Часом наречена дару╓ хлопцев╕ троянду!


Ось буде над всесв╕том червоний прапор,

Сяяти так яскраво, наче смолоскип-полум'я...

Адже богатирське, знай у нас замах,

╤ кумачем ся╓ наш прапор!


Не в╕р, фашист проклятий не пройде,

╤ рос╕йський дух на в╕ки не згасне ...

Перемогу в╕дкри╓мо неск╕нченний рахунок,

Будь-кому скажемо ╕ прив╕т, ╕ здраст!


Рос╕я, це чудова кра╖на,

Ти подарувала комун╕зм народам...

Нав╕ки Богом щедра дана,

За Батьк╕вщину, за щастя та свободу!


Не зможе ворог В╕тчизну здолати,

╤ як би, не був в╕н жорстокий, п╕дступний...

Непереможний рос╕йський наш ведм╕дь,

Солдат Рос╕╖ такий перемогою славний!


Прекрасна радянська кра╖на,

Д╕вчата в н╕й пишаються, що гарн╕.

Вона на в╕ки Родом нам дана,

╤ будемо комсомолки справедлив╕!


Б'╓мося ми на п╕дступах до Москви,

Зав╕рюха, кучугури, а д╕вчата боси...

Не в╕ддамо В╕тчизн╕ Сатан╕,

У нас стр╕ляють влучно нав╕ть коси!


Так в лют╕ д╕вчата рвуться в б╕й,

╤ п'ятою голий вибух-пакет кидають.

Фашист, в╕н т╕льки на вигляд крутий,

Насправд╕, просто злий Ка╖н!


Д╕вчат ворогам н╕як не здолати,

Вони народилися п╕д такою з╕ркою.

Непереможний монстр наш ведм╕дь,

Який зробив Батьк╕вщину дружиною!


Ми, рос╕йськ╕ д╕вчата гарн╕,

Нас не лякають тортури та морози.

╤ в╕добразимо, в╕р натиск зло╖ орди,

Противник зануриться в╕д дози!


Вороги змогли в╕дкинути в╕д Москви,

Хоч у нього повно величезно╖ сили.

Ми д╕вчата собою так╕ горд╕,

Противники зникнути у могили!


Не в╕рте, Русь ворогам не перемогти,

Оск╕льки кожен витязь ╕з пелюшок...

Мисливець перетворився видно на дичину,

А супостат, ще зовс╕м дитина!


Але рос╕йський дух, великий, в╕рте дух,

У ньому ж так╕, знайте, прихован╕ сили.

Розгромлений же противник буде в пух,

Адже витяз╕ у боях непереможн╕!


Сумн╕ви в╕дкиньте д╕вки, ви,

Ми найв╕дважн╕ш╕, знай у св╕т╕...

Звернем у пекло орди Сатани,

Замочимо супостат╕в ус╕х у сортир╕!


Зак╕нчиться священна в╕йна,

Настане мир ╕ ранок над планетою.

Вона нав╕ки з сонцем, знай дана,

Щоб надовго палахкот╕ло л╕то!


╤ в╕чний у слав╕ комун╕зм,

╤ з нами Лен╕н, ╕ великий Стал╕н.

У к╕но кривавому лише тепер фашизм,

А наша воля, в╕рте м╕цн╕ше стали!


Моя Рос╕я править на в╕ки,

╤ всьому всесв╕ту щастя подарувала....

Потр╕бна сталева сила кулака,

╤ молодецтво, але розумного розливу!

Д╕вчата засп╕вали з великим ентуз╕азмом та почуттям. Але п╕сля цього довелося повернутися до реальност╕. ╤ напружити сво╖ розумн╕ та св╕тл╕, у буквальному значенн╕ слова, голови. Справд╕, що робити ╕ як знайти злочинц╕в.

╤нформац╕я накопичувалася немилосердно у великих к╕лькостях. ╤ треба було щось вичленяти. Але поки що зач╕пок не було.

Д╕вчата-мутанти випили ще кривушки. Пот╕м знову пол╕зли в Г╕пернет. Але тут ст╕льки всього нам╕шано. Це не ╕нтернет двадцять першого стол╕ття, де далеко не все, що хочеш, можеш знайти нав╕ть серед книг. А це ц╕ла в╕ртуальна енерг╕я з енерг╕╓ю термокваркового синтезу ╕ вже першими термопреоновими випром╕нювачами. ╤ тут уже ст╕льки наворочено.

╤ не лише земного. ╢ щось, що проника╓ ╕ з ╕нших, поки недоступних людин╕ галактик.

Олена проворкувала:

- Ось так! Нав╕ть незрозум╕ло, нав╕що голова людям дана? Напевно, винятково для мук!

Катерина з азартом просп╕вала:

- Нав╕що людям голова,

Вона тр╕щить, бува╓...

Не рубають головою дрова,

Цвях╕в не забувають!

╢фросинья п╕дхопила:

Хоч у одних вона порожня,

╤ншим ╖╖ морочать...

Але кожен видно не просто,

Втрачати ╖╖ не хоче!

╢лизавета сердито тупнула ногою ╕ гаркнула:

- Це дитяч╕ п╕сн╕! Давайте краще, д╕вчата, щось бадьор╕ше, сильн╕ше ╕ виразн╕ше засп╕ва╓мо. А то, справд╕, у нас скоро кульки зайдуть за ролики!

╤ войовниц╕-мутанти ╕ водночас сл╕дч╕, що ╖м зовс╕м не подобалося, особливо працювати головами. Ось босою п'ятою в н╕с рушити, будь ласка. Але головою працювати - Боже борони!

Тим не менш, сп╕вають вони непогано - глотки здоров╕, ╕ п╕сн╕ бадьор╕;

Я вступила до комсомолу, граючи,

Д╕вчина красива мр╕я....

Думала, св╕т буде в╕чним травнем,

Щодня народження весни!


Але чомусь не склалося,

Якось мен╕ закохатися, не дано...

Ну, скаж╕ть хлопц╕ мен╕ на мил╕сть,

Життя дуже м╕цне весло!


Раптом в╕йна раптово загрим╕ла,

╤ зазнав смерт╕ ураган...

╤ мо╓ д╕вча сильно╖ т╕ло,

Можна в╕дразу п╕дставити п╕д удар!


Не хочу, пов╕рте, я здаватися,

За В╕тчизну битися до к╕нця.

Носимо ми гранати в м╕цному ранц╕,

Стал╕н зам╕нив у серцях батька!


Во╖ни велик╕ Рос╕╖.

Можемо мир, порядок захистити.

Зор╕ неба оксамит оросили,

╤ мисливець перетворився на дичину!


Я, д╕вчисько боса борюся,

Повна спокуса та кохання...

Буде, знаю м╕сце у цьому ра╖,

Не збуду╓ш щастя на кров╕!


Во╖ни велик╕ В╕тчизни,

Битимемося твердо п╕д Москвою...

А пот╕м мр╕я при комун╕зм╕,

Проти пекла з Сатаною!


Брав╕ рос╕йськ╕ хлопц╕,

Що б'ються чесно до к╕нця.

Луплять же вони з автомата,

Якщо треба ╕з золота в╕нця!


Нас не зупинить нав╕ть куля,

╤сус великий Бог воскрес...

Дн╕ дракона хиж╕ минули,

Стало нав╕ть яскрав╕ше з неба!


Я люблю тебе Р╕дна Лада,

Буде у слав╕ найвищий Бог Сварог...

За Рос╕ю нам боротися треба,

З нами найкращий Б╕лий Бог!


Не поставити рос╕ян на кол╕на,

Нашу плоть, пов╕р, не приборкати.

З нами Стал╕н ╕ великий Лен╕н,

Цей ╕спит теж треба скласти!


Б╕ль В╕тчизни теж у нашому серц╕,

В╕римо ми у велич ╖╖...

В╕дкрива╓мо в космос жваве дверцята,

Буде дуже солодке життя!


Бос╕ ми д╕вчата-красун╕,

По кучугурах жваво так б╕жимо...

Нам не треба ц╕╓╖ г╕рко╖ гор╕лки,

Крила простяга╓ херувим!


За В╕тчизну ми д╕вчата встанемо,

╤ в╕дпов╕мо фрицям злим, н╕,

Буде знищено пекельний Ка╖н,

А Христу Спасителю прив╕т!


Буде ера - краще не бува╓,

Мертв╕ воскреснуть назавжди.

Св╕тобудова стане сущим ра╓м,

Вс╕х людей виповниться мр╕я!

Д╕вчата з величезним ентуз╕азмом засп╕вали. ╤ ╖хн╕ голоси дуже переливист╕ та сильн╕ одночасно.

П╕сля чого вони залишили ресторан ╕ полет╕ли до Земл╕. Вони мали чудовий огляд. Ось зокрема Москва. Видно Кремль - дуже великий. Ст╕ни заввишки десять к╕лометр╕в, а веж╕ за п'ятнадцять-с╕мнадцять к╕лометр╕в. Та тут ╓ на що подивитись. Сам Кремль був просторим, так що всередин╕ його виник ц╕лий мегапол╕с. ╤ це дуже велике видовище. А зам╕сть з╕рок на вежах р╕зн╕ знаки зод╕аку ╕з г╕перзолота.

Зрозум╕ло, колишня назва Москва вже не вжива╓ться. ╥╖ називають Нью-Рус╕-Йорк. Така сучасна назва. ╤, зрозум╕ло, Рос╕я залишилася в далекому минулому. Нин╕ Земл╕ ╓дина ╕мпер╕я, яка розкинулася б╕льшу частину галактики.

╤ життя хороше таке. ╤ ск╕льки гарних д╕вчат у легких сарафанах. Як це красиво - ск╕льки нап╕воголених, м'язистих ж╕ночих т╕л.

На Земл╕ у далекому майбутньому - просто Рай. ╤ царство прекрасно╖ стат╕. Напевно, таким ╓ Едем голодн╕ до д╕вчат чолов╕ки. ╥м у цьому св╕т╕ добре.

Чудова казка, в як╕й ж╕нки сам╕ доглядають хлопц╕в ╕ б'ються за них. Св╕т, у якому самц╕ змушен╕ напружуватися, щоб задовольнити безл╕ч д╕вчат. ╤ ╖м ╕ добре, ╕ водночас нелегко.

Деяк╕ д╕вчата, проте, носять туфл╕ на високих п╕дборах. Хоч у них ноз╕ не комфортно. Але це модно ╕ красиво. Сам╕ туфл╕ можуть бути ╕з суц╕льного шматка алмазу, не приховуючи витончених форм.

Деяк╕ д╕вчата ст╕льки коштовностей нав╕сять, що це вже змориться поганим смаком.

М'язи у людей непоган╕. Але зазвичай обсяги, для зручност╕ та краси, невелик╕, зате в╕дм╕нний рель╓ф. Юнаки дуже сильно схож╕ на молодик╕в, у тому числ╕ ╕ майже не видно серед них великих т╕л, а шк╕ра гладка, чиста, лощена. Справд╕, ╕нфантильн╕ стали самц╕.

Хоча, на щастя, поки що не все. ╤ серед них ╓ ще так╕, як В╕ш╕, який керував групою, що сконструювала перший м╕жгалактичний зорел╕т. ╤ з ним посп╕лкуватись було ц╕каво. Нехай в╕н нав╕ть як майже вс╕ чолов╕ки вигляда╓. Х╕ба що лоб трохи вищий ╕ ширший, н╕ж у стандартних самц╕в.

А взагал╕, люди в╕д неробства туп╕ють. Навчаються вони за тестами, майже весь час розваги та задоволення. Ну, прямо, як у в╕домому мультику: "Нехочуха". Так, такий виявився прекрасний св╕т. Нав╕ть надто в ньому мало проблем у людей. Особливо чолов╕кам добре, бо ж╕нки ╖х доглядають, як малих д╕тей.

Ще диво, що серед самц╕в збереглися ╕нтелектуальн╕ г╕ганти.

Д╕вчата, вт╕м, не застали В╕ш╕ на м╕сц╕. В╕н, виявля╓ться, покинув Землю. Зате залишилися два заступники: д╕вчата у званн╕ генерал╕в.

Олена пом╕тила:

- В╕д самок вже нудить! Тут очевидний деф╕цит чолов╕к╕в!

Катеринка хихикнула:

- А в колон╕╖?

Олена огризнулася:

- У колон╕╖ охорона ╕з чолов╕к╕в, ╓ й виховател╕. Та й коли ти д╕вчинка, тоб╕ вони й не треба. Ось нам уже дв╕ тисяч╕ з лишком рок╕в. Старших за нас н╕кого на планет╕ Земля нема╓.

╢фросинья кивнула:

- Я ще царськ╕ часи пам'ятаю. Так, ми справд╕ д╕вчата, як╕ багато чого випробували ╕ чого т╕льки не перепробували. Але справжн╕ чолов╕ки виродились. Лише в╕чн╕ юнаки залишилися. Нав╕ть гидко, коли у чолов╕ка мордочка д╕вчинки, без жодно╖ волосинки на рум'яних щоках. ╤ н╕хто, можливо, кр╕м б╕оробота-альфонса, тебе не вколе щетиною!

╢лизавета кивнула:

- Так, нелегко у цьому св╕т╕. Але що було б, якби навпаки? Коли на одну ж╕нку тисяча чолов╕к╕в.

Олена облизнулася:

- А що, таку самку, як я, такий св╕т ц╕лком влаштував би!

╢фросин╕я в╕дзначила:

- Зате чолов╕кам у ньому було б стр╕мко! ╤ ск╕льки було б б╕йок. Все ж таки ми, ж╕нки, кулаки в боротьб╕ за самц╕в пуска╓мо в х╕д р╕дко. А тут був би жахливий св╕т!

Катерина просп╕вала:

-Д╕вчата бувають р╕зн╕,

Б╕л╕, чорн╕, червон╕.

Але вс╕м любов до хлопця подоба╓ться,

Люблять чолов╕к╕в красун╕!

╢лизавета запропонувала:

- Давайте ще засп╕ва╓мо щось ╕з нашого славного минулого. Коли, чогось, а справжн╕х, мужн╕х чолов╕к╕в вистачало!

Олена кивнула:

- Засп╕вати, це гарна ╕дея! Хоча ╓ мудре присл╕в'я, точн╕ше, приказка: т╕льки не сп╕вай на упок╕й! Або, якщо хочеш сп╕вати, ум╕й крутитися!

╤ во╖нки-сл╕дч╕ засп╕вали;

Красун╕ в атаку босон╕ж,

Б╕жать так╕ славн╕ д╕вчата.

Якщо треба вр╕жуть фрицу кулаком,

Або полоснуть його з автомата!


Д╕вчатам сумн╕ватися не з руки,

Вони фашист╕в мертво закопають.

╤ м╕цно довбануть йому з ноги,

А десь вовки химерно виють!


Рос╕я, це слово для солдат╕в,

Коли, пов╕рте, крут╕ше не бува╓.

Хоча часом безрад╕сний розклад,

Де тр╕умфу╓ злий чорний Ка╖н!


Не в╕рте, комсомолки не б╕жать,

А якщо б╕жать, то т╕льки в атаку ...

╤ вс╕х нацист╕в разом переб'ють,

╤ фюрера п╕дн╕муть ус╕ на плаху!


Рос╕я, це Батьк╕вщина моя,

Вона промениста, просто прекрасна ...

Хто боягуз, не варто нав╕ть рубля,

╤ сперечатися, знай, ╕з во╖ном небезпечно!


Але знайте, ми фашист╕в переможемо,

Не буде зло царювати на трон╕.

Над нами золотокрилий херувим,

╤ Бог Сварог ╕з величчю в корон╕!


Хто трусить той, пов╕рте, слабкий раб,

Його доля одна - терп╕ти образи...

Сьогодн╕ слюсар, завтра ти виконроб,

╤ сам ти зможеш бити чуж╕ спини!


У д╕вчатах сила, просто вулкан,

Вона часом ╕ гори потужно зносить.

В╕йни виру╓ зл╕сний ураган,

╤ смерть людський р╕д, в╕дверто косить!


Ось я вам чесно витяз╕ скажу,

Сильн╕, коли ми рос╕йськ╕ ╓дин╕...

Потр╕бна закуска до вилки та ножа,

Ми лицар╕ у боях непереможн╕!


У чому наша в╕ра в Господа Христа,

Хоча ╕ Ладу теж шану╓мо...

Товариш Стал╕н наче нам батька,

╤ буде м╕сце комун╕зму раю!


Воскресне той, хто був колись мертвий,

╤ станемо ми красив╕шими, мудр╕шими...

╤ людина, звичайно, дуже гордий,

Хоча часом несе ╕ ах╕нею!


В любов╕ В╕тчизна наша, як з╕рка,

Вона пов╕к, пов╕рте, не згасне...

Зд╕йсниться велика мр╕я,

У всьому всесв╕т╕ буде мир ╕ щастя!


Люблю Мар╕ю, Ладу свято шаную,

Сварог прекрасний ╕ Перун великий.

Я люблю ╤суса з╕ Стал╕ним,

Мен╕ дорог╕ ╕кони свят╕ лики!


Коли ж буде справжн╕й рай,

У ньому збудуться, пов╕рте ус╕ над╕╖...

Ти сво╓ серце Батьк╕вщин╕ в╕ддай,

Все буде добре, сильн╕ше, н╕ж ран╕ше!

П╕сля тако╖ п╕сн╕ настр╕й п╕дн╕ма╓ться на порядок, а то й на два. Д╕вчата влет╕ли таки в одну з веж. Вир╕шили поговорити ╕з заступниками. Бо В╕ш╕, за останн╕ми даними, полет╕в на одну ╕з планет С╕р╕уса. А це вже пол╕т м╕ж планетами, а з╕рками. В╕дстань набагато б╕льша, ╕ доведеться с╕дати у зорел╕т. Так просто вже не пол╕та╓ш.

Д╕вчата-мутанти ув╕йшли, як завжди, босоног╕. Ну цим н╕кого не побачиш. Тут майже вс╕ так╕.

А ось д╕вчата-вчен╕ одягнен╕ ╕мпозантн╕ше. У них були коротк╕ сп╕дниц╕, а торс голий, але так густо обв╕шаний коштовностями, що жодно╖ голо╖ д╕лянки шк╕ри не видно. ╤ тут все так гарно. А ноги у дорогоц╕нних туфлях на високих п╕дборах. ╤ це, треба сказати, дуже здорово.

╢лизавета простягла ╖м руку, м'яко знизала ╕ запитала:

- Що ви дума╓те щодо цього викрадення?

Д╕вчина, вчений право╖ руки, в╕дпов╕ла:

- Думати можна що завгодно! Але ми люди науки ╕ звикли оперувати фактами. А факти кажуть: це хтось дуже технолог╕чно просунутий. ╤ тут уже не попрешь проти того, що ворог дуже розумний ╕ ма╓ ╕нтелект!

Олена брязнула:

- Це розум ╕з ╕ншо╖ галактики?

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки пом╕тила:

- Теоретично, це може бути нав╕ть розум з ╕ншого всесв╕ту. ╢ всесв╕т за межами нашого св╕тобудови. У нашому всесв╕т╕ всього сто секстильйон╕в з╕рок. ╤ вона, приблизно, у двадцять-двадцять п'ять св╕тлол╕т у д╕аметр╕. Значить, ╓ ╕ поза ╖╖ межами ╕нш╕ всесв╕ти. ╤ ми у них можемо побувати. Доведено, що можна л╕тати з╕ швидк╕стю вищою, н╕ж швидк╕сть фотона. Точн╕ше це показала практика. А значить, можна л╕тати ╕ швидше за грав╕тон, який у десять трильйон╕в раз╕в стр╕мк╕ший, н╕ж фотон. - Д╕вча тупнула високим каблучком ╕ додала. - ╢ вже ультраграв╕тони та ультрафотони. Ультрафотон був отриманий в результат╕ термокварково╖ реакц╕╖. Термопреонова реакц╕я може в╕дкрити дорогу до г╕перфотону, точн╕ше вже в╕дкрила. А коли з'явиться г╕перграв╕тон, то зорельоти знайдуть так╕ швидкост╕.

Катерина кивнула:

- Це буде чудово! ╤ дуже круто!

Олена агресивно рикнула:

- Мр╕яти не шк╕дливо! А що практика нам там дасть?

Д╕вчина, вчений право╖ руки, пом╕тила:

- Г╕перграв╕тони, можливо, тут були використан╕. Вони могли викрасти зорел╕т таких розм╕р╕в та мощ╕ практично непом╕тно ╕ змусити зникнути. Отже, м╕г бути зад╕яний ще потужн╕ший, б╕преонновий синтез! А це показу╓ теоретичною можлив╕сть синтезу, який з одного грама матер╕╖ дасть енерг╕ю, пор╕внянну з╕ спалахом надново╖ з╕рки, розм╕ром б╕льше сонця!

╢фросин╕я свиснула ╕ в╕дзначила:

- Це було б дуже жорстоко ╕ безглуздо не використовувати таку енерг╕ю в творчих ц╕лях!

Олена запитала:

- А людей, коли воскресати навчитеся?

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, в╕дпов╕ла з усм╕шкою:

- Ми не за цим проф╕лем працю╓мо. Але гадаю, що скоро навчимося й цьому. У нас багато порожн╕х планет. А багато планет ще можна зробити, використовуючи матер╕ю з╕рок. Т╕льки в наш╕й галактиц╕ багато м╕льйон╕в планет. ╤ можна ще ╖х робити для тих з╕рок, де планети в╕дсутн╕. Так що ... Не с╕дайте д╕вчата на коня! Настане час, ╕ ви ще посп╕лку╓теся з Наполеоном не лише у в╕ртуальн╕й гр╕!

╢фросин╕я хихикнула ╕ в╕дпов╕ла:

- Слава науц╕, слава нам,

Битиметься на страх ворогам!

╢лизавета в╕дзначила:

- Це, звичайно ж, чудово! Але поки що ми н╕защо не зачепилися. Окр╕м запаху дитинства.

Вчена право╖ руки запитала:

- А чи╓ дитинство?

Олена розсм╕ялася:

- Тут надто вже невиразн╕ в╕дчуття!

Д╕вчина-вчений л╕во╖ руки запитала:

- А ви сам╕, коли народились? У мультиках вас ще у Друг╕й св╕тов╕й в╕йн╕ показують!

╢лизавета кивнула:

- Це не переб╕льшення! Ми, справд╕, з того далекого минулого.

Д╕вчина, вчений право╖ руки, запитала:

- А як вам удалося дожити до того часу, коли перемогла наука Земл╕ стар╕сть?

Олена хихикнула ╕ в╕дпов╕ла:

- Ми не зовс╕м в╕д цього св╕ту... Зазнали мутац╕╖. Точн╕ше, сер╕╖ мутац╕й, як╕ зробили з нас надлюдей.

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, засп╕вала:

-Все неможливе можливе в нашому св╕т╕,

Але чому, все в╕чне лише в еф╕р╕!

╢лизавета пом╕тила:

- Понад дв╕ тисяч╕ рок╕в ми прожили. Це важко, щиро кажучи, для псих╕ки. Дуже багато спогад╕в. ╤ це стомлю╓.

Д╕вчина, вчений право╖ руки, запропонувала:

- З╕тр╕ть, частину сво╖х спогад╕в. ╤ вам стане легше.

Олена заперечила:

- Н╕! Як мен╕ смажили фашисти бос╕ п'яти, не хочу прати. Тим б╕льше про те, що зробило нас сильн╕шим!

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, пом╕тила:

- Коли вам стане десять тисяч рок╕в, доведеться частину пам'ят╕ п╕дтерти, ╕накше буде навантаження. Хоча багато пам'ятати ╕ не потр╕бно.

Олена просп╕вала:

Що з мо╓ю пам'яттю стало,

Все, що було на земл╕, пам'ятаю...

Зло п╕де, пов╕рте, з п'╓десталу,

Ми отрима╓мо у дол╕ частку!

Д╕вча посм╕хнулася сво╓ю перлинною усм╕шкою, яка так йшла до ╖╖ рудого волосся.

╢лизавета в╕дзначила:

- Я думаю, до цього часу винайдуть щось, що ╕ псих╕ку, ╕ пам'ять, ╕ м╕зки зроблять досконал╕шими. Мало того, я думаю, наш╕ м╕зки вже зараз здатн╕ витримати, куди б╕льш╕ обсяги, н╕ж у простих людей, адже ми мутанти!

╢фросин╕я прочирикала:

Ми, пов╕рте, можемо все,

Нав╕ть море переплисти...

Якщо спалахнуло мум╕╓,

╤ мисливець перетворився на дичину!

Д╕вчина, вчений право╖ руки, пом╕тила:

- А був час, коли ви в╕рили в Бога?

Олена впевнено в╕дпов╕ла:

- Я особисто н╕коли не в╕рила! Бо була п╕онеркою... А в колон╕╖ нам дуже добре пояснювали, як на в╕р╕ роблять ╕ грош╕, ╕ пол╕тику, ╕ використовують Бога як лякало класи експлуататор╕в!

╢фросинья кивнула:

- Так, ми виховувалися як ате╖сти. ╤ водночас, були моменти, коли хот╕лося ╕ помолитися. Але ми гнали це в╕д себе.

Катерина кивнула:

- На Бога спод╕вайся, а сам не лишай!

. РОЗД╤Л ╧ 4.

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, кивнула ╕ неспод╕вано промовила:

- Можливо, у нашому всесв╕т╕ ╓ розумний творець, або творц╕. Деяк╕ дан╕ досл╕джень св╕дчать про це.

Олена вилупила сво╖ смарагдов╕ оч╕ ╕, свиснувши, запитала:

- А зв╕дки д╕йшов такий ц╕кавий висновок?

Д╕вчина, вчений право╖ руки, в╕дпов╕ла:

- Дуже просто, ╕ нав╕ть просто. Справд╕, як могла виникнути з неорган╕ки така складна орган╕ка, включаючи людину? Просто з молекул та атом╕в життя не виникне! Отже, ╕сну╓ щось спочатку розумне та консол╕дуюче. Наприклад, якась надцив╕л╕зац╕я, яка д╕йшла до такого р╕вня розвитку, що створила нашу цив╕л╕зац╕ю.

╢лизавета лог╕чно заперечила:

- Якщо так, яка надцив╕л╕зац╕я, створила ту надцив╕л╕зац╕ю, що створила нас? Так буде, як у казц╕ про б╕лого бичка!

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, пом╕тила:

- У давнину цю проблему вир╕шували просто. Бог був ╕ В╕н ╕снував завжди! А так, незбагненна та╓мниця. Чому В╕н не став творити ран╕ше, теж та╓мниця, тим б╕льше був час, коли не було часу. ╤ це потр╕бно приймати в╕рою.

Д╕вчина, вчений право╖ руки, додала:

- З ╕ншого боку, пояснити появу людини та життя на планет╕ Земля та ╕нших св╕тах без Бога, достов╕рно та переконливо наука не змогла дос╕. У всякому раз╕, ╓ та╓мниця нашого Я, ╕ це та╓мниця поки що незбагненна. Так само не зрозум╕ло дос╕, де прихована особист╕сть людини. У як╕й молекул╕ чи набор╕ молекул? Чи, навпаки, чи ╕сну╓ душа?

Олена пом╕тила:

- Б╕оплазму, або у простор╕ччя ауру, в╕дкрили давно. Може ╕ душа ╕снувати у вигляд╕ набору р╕зних пол╕в, як╕ начебто особливого виду матер╕╖.

╢лизавета кивнула:

- А ми це вм╕╓мо робити. А саме, наша душа, або особлива субстанц╕я з матер╕╖ невловимо╖, крут╕ша, н╕ж нейтрино, здатна залишати т╕ло. ╤ ми можемо, ╕ це реально, проникати в деяк╕ та╓мн╕ м╕сця сво╖м духом!

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, запитала:

- ╤ як це виходить? Ми вперше чу╓мо про таку надзд╕бн╕сть!

Катерина з усм╕шкою знову кивнула:

- О, це особлива практика, щоб душа покидала т╕ло. ╤ ми це можемо робити на в╕дносно короткий час - не б╕льше години. Б╕льше небезпечно, що можна не повернутися. За цей час ми провадимо розв╕дку, якщо треба. До реч╕, нав╕ть найчутлив╕ший пес не вчу╓ душ╕. Так що це ╕деальний шпигун!

╢фросин╕я додала:

- Кр╕м того, душа може пройти через будь-яку броню! Це ╖╖ властив╕сть. В даному випадку - саме досконал╕сть!

Д╕вчина, вчений право╖ руки, здивовано запитала:

- Якщо ви так точно зна╓те, що ╕сну╓ душа, то чому сумн╕ва╓теся у ╕снуванн╕ Бога-Творця?

╢лизавета чесно в╕дпов╕ла:

- Тому що... Я надто багато бачила горя, страждань та сл╕з. ╤ якщо Бог припуска╓ под╕бне, то який в╕н тод╕ Бог? Адже не допомогти людин╕, яка св╕домо стражда╓ - це треба бути чудовиськом!

Олена посм╕хнулася ╕ пом╕тила:

- Саме так! Коли д╕вчата ╜валтували, де тод╕ був Всевишн╕й? Або Бог слабкий, допускаючи зло ╕ свав╕лля, чи злий, чи його нема╓!

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, пом╕тила:

- Але ж зараз все добре. Ми живемо у св╕т╕ абсолютного щастя. Х╕ба це не Божий промисел?

╢лизавета знизала плечима ╕ пом╕тила:

Ти чудово бачиш, що св╕т наповнений чудесами!

Т╕льки ц╕ чудеса створили сам╕ люди!

Олена п╕дморгнула та в╕дзначила:

- Ось так! Бог ╕ людина - суть одне! Ми змогли спростувати слова Б╕бл╕╖: - Нехай будуть дн╕ сто двадцять рок╕в. Зум╕ли л╕тати пом╕ж з╕рок. ╤ настане час, то зможемо й давно померлих людей воскресити.

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, кивнула:

- Щодо останнього вже ╓ прогрес. В╕дкриття ╕ндив╕дуально╖ р╕чки для кожного людського т╕ла. Якщо навчимося звертати

це назад, те й його регулювати, то вийде нав╕ть те, що створимо те, що н╕хто взагал╕ помиратиме. ╤ це виявиться нав╕ть кращим за ╕дею б╕бл╕йного безсмертя!

Олена погодилася:

- Звичайно, краще! У одкровенн╕ ╤вана написано, що воскресен╕ праведники будуть славити Господа ╕ служити Йому. Але не написано, чи буде у них хоч якась розвага. А якщо нав╕ть ╕ к╕но подивитися не дадуть.

Катерина посм╕хнулася:

- Ну, плюс в╕с╕мнадцять, наче в Раю п╕д забороною! А це виявиться надзвичайно нудно.

╢лизавета хихикнула ╕ в╕дзначила:

- Так, у Раю, звичайно ж, нудно... А в Пекло? Там ╕ зовс╕м - плач та скрег╕т зуб╕в!

Д╕вчина, вчений право╖ руки, зазначила:

- Це говорить про те, що фанатиками бути не треба. У цьому план╕ якраз не можна розум╕ти все буквально.

Олена взяла та засп╕вала, сво╖м повнозвучним голосом;

А що Господь мав на уваз╕,

В╕н, мешкаючи в страшн╕й далеч╕н╕.

Коли наказ в╕ддав до прац╕,

Щоби ми ув╕ сн╕ не перебували.


Хоч пишний царський уб╕р,

Але людини нема╓ скупов╕ше.

Стр╕ля╓ злидн╕ впритул -

Наш св╕т страждань епопея!


╤ не винний у тому Адам -

Простий радянський, рос╕йський хлопець...

Ходив голий, не ховаючи сором,

Як за царизму пролетар!


╢ди йому дав Бог - л╕м╕т,

П╕дн╕жний корм, не знаючи виделок.

А хочеш б╕льше, будеш битий!

╤ пити долонею без пляшок.


Адам терп╕в таку долю,

У якомусь страшному, нудному ра╖!

Але зм╕й на крилах прилет╕в,

В╕н зрозум╕в: людина стражда╓...


╢ спос╕б вийти з хащ,

Збудувати м╕сто, дати потомство!

Щоб не тинятися по гаю терм╕н,

Потр╕бно часом ╕ в╕роломство.


Я ключ чар╕вний з раю спер,

Щоб Едем рутин залишити...

Там д╕ву здобудеш мр╕╖,

Хоч можеш у пекло згинути!


Так, ризик, звичайно, хлопчик ╓,

Планета ця не подарунок.

Але ти вп╕зна╓ш сов╕сть, честь,

╤ здобудеш свою, знай пару!


Адам цей ключик отримав -

В╕дчинив браму ╕ вийшов з раю.

Витратив багато гр╕шник сил,

По каменях великих г╕р ступаючи...


Ось бачить знову ворота -

╤ знову крилатий зм╕й з'явився...

Сказав: я добрий сатана -

Засув тут сам собою в╕дкрився ...


Адам ув╕йшов ╕ бачить в╕н

Таке розписне диво.

Гола д╕ва за пагорбом,

Трет╕й з порцеляни золота страва.


Але до чого хороша,

Адам-хлопчик не стримався!

╤ поц╕лунок у ╖╖ вуста,

Посолодший за мед виявився!


Вона в╕дпов╕ла йому -

Т╕ла в бурхливому екстаз╕ злилися ...

Н╕, не клян╕ть сатану -

У гр╕ху хлопц╕ з'явилися!


Бог вигнав ╖х ╕з раю, але...

Планета стала ╖м житлом.

Хоч сонце у людей одне,

Зате потомства стали тисяч╕!


Так, було дуже важко -

Потопи, посухи та зими.

Але розум потужне весло,

Стала людина твор╕нням сильним!


Як, ангел може в╕н л╕тати,

Як демон г╕р рель╓ф зруйнувати!

Створити дорогу, там, де гать -

Досягти будь-яко╖ точки суш╕.


А треба, космосу прост╕р -

Ми також п╕дкорити зум╕╓мо.

Так ось, наш гр╕х не вирок,

Н╕, не неси п╕п ах╕нею!


Не будь гр╕ха - прогресу нема╓,

Рухи думки породжують!

На пропов╕дь одна в╕дпов╕дь:

Не треба нам чужого раю!

Д╕вчина, вчений право╖ руки, заплескала в долон╕ ╕ прочирикала:

- Чудово! А тепер саме час закусити тортом!

З'явилися чотири д╕вчата-робота в одних лише тун╕ках, ╕ дуже мускулист╕, не в╕дм╕нн╕ в╕д справжн╕х д╕вчат. Вони без зайвих церемон╕й взяли та поставили великий кул╕нарний вир╕б у вигляд╕ розк╕шного палацу з╕ статуями та фонтами. Видно було, д╕вчата - це справжн╕й ╕деал войовниць. Хоч вони й б╕ороботи. Плеснули босими, витонченими ногами ╕ вклонилися. Ось це д╕вчата - сама чар╕вн╕сть. ╤ волосся ся╓ сусальним золотом.

Ш╕сть людських красунь пос╕дали за ст╕л. ╤ почали з великим ентуз╕азмом знищувати торт. А в╕н був такий ароматний, такий солодкий ╕з багатьма верствами.

Д╕вчата використовували при ╖ж╕ столов╕ прилади з г╕перзолоту. А так╕ не замовиш так просто у Г╕пернет╕. Ось це дуже здалося багато ╕ здорово.

Д╕вчата-мутанти нав╕ть почали сп╕вати:

Нам набридло воювати,

За гр╕шок м╕дний битися.

Я так хочу багатою стати,

╤ в розкош╕ купатися,

Як багато в житт╕ може дати щастя,

Багатство!

╤ красун╕ п╕дморгнули одна одн╕й. Хоча ╖м доводилося бачити зовс╕м не слабк╕ скарби. Вони багато чого досягли ╕ змогли осягнути. Ось так╕ д╕вчата - класу супер.

Д╕вчата розреготалися. Наск╕льки це все виглядало безглуздо ╕ безглуздо. А обидв╕ д╕вчата-мутанти випустили з очей блискавки. Т╕ вдарилися один у одного, ╕ посипався ц╕лий сн╕п ╕скор.

Катерина пом╕тила з╕ см╕шком,

Чолов╕ки, коли б'ються

╥хня жорсток╕сть через край,

Ну, а якщо баби б'ються,

Краще в б╕йку не вступай!

Д╕вчата продовжували ╖сти торт, який дуже смачний ╕ з сильним, пряним та екзотичним ароматом. Наст╕льки тут все було й красиво та смачно.

╢лизавета в╕дзначила з посм╕шкою:

- Я ось думаю, що, швидше за все, злочинц╕ використовували щось на зразок хроног╕перхвиль. Вони ц╕лком могли надати под╕бну, надзвичайно вбивчу д╕ю. В╕рн╕ше, не вбивчого, але прихову╓ матер╕ю на тисячну частку секунди вперед, або назад, що робить ╖╖ практично не в╕дчутною!

Д╕вчина, вчений право╖ руки, зазначила:

- Це ц╕лком можливо, найрозумн╕ша з розумних! Але в даному випадку ще одна г╕потеза нам н╕чого не да╓!

Олена засп╕вала у в╕дпов╕дь:

- А нам кажуть, що катет,

Коротше г╕потенузи.

Я говорю, вам вистачить,

Втомилася в╕д цього тягаря!

Катерина хихикнула ╕ прочирикала:

- Невже справд╕ вс╕ згор╕ли карусел╕?

╢фросин╕я буркнула:

- А чого ти кажеш це?

Олена висловила думку:

- Вважаю, що злочинц╕ - це дуже просунут╕ мутанти на кшталт нас. Може нав╕ть, ╖хн╕ зд╕бност╕ для нашо╖ цив╕л╕зац╕╖ зовс╕м незбагненн╕. Або навпаки, вони близьк╕ нам та р╕дн╕.

╢фросин╕я в╕дзначила:

- Верс╕я, що це мутанти на кшталт нас, дуже ц╕кава!

Д╕вчина, вчений правою рукою, запитала:

- Це типу н╕ндзя-черепашок?

╢лизавета буркнула:

- Н╕ндзя-черепашки бувають лише у мультиках!

Д╕вчина, вчений л╕во╖ руки, пом╕тила:

- А як щодо верс╕╖, що все, що ╓ в людськ╕й уяв╕, ╕сну╓ в паралельн╕й реальност╕?!

Олена просп╕вала:

Фабрика кошмар╕в,

Кухня Сатани.

Потужн╕ удари

В╕ддан╕ мр╕╖!

Катерина погодилася:

- Якщо думка матер╕альна, то занадто багато марення повза╓ по всесв╕ту та паралельним св╕там!

Д╕вчина, вчений право╖ руки, в╕дкусила торт ╕ проревела:

- Ми народжен╕, щоб казку зробити буллю!

Олена хихикнула ╕ прочирикала у в╕дпов╕дь, одночасно босими пальчиками ноги, п╕дкидаючи вилку:

- Казка брехня, та в н╕й натяк,

Добрих д╕вчат урок.

Д╕вчина, вчений право╖ руки, вигукнула:

- Ти войовниця класу супер! ╤ в тоб╕ ст╕льки шарму!

╢лизавета прочирикала:

- Ми см╕ливо в б╕й п╕демо,

За владу д╕вчат...

╤ босою ногою,

Проб'╓мо барило!

П╕сля чого д╕вчата взяли ╕ оглушливо, немов ╖хн╕ голоси в каскад╕, розсм╕ялися. ╤ п╕дморгнули сапф╕ровими та смарагдовими очима. Так╕ таки тут д╕вки. ╤ ╖хн╕ ноги з╕ткнулися босими, круглими п'ятами ╕ вибили ╕скри.

Ось це справд╕ так здорово.

Олена просп╕вала:

Десь на Кам╕,

Ми не зна╓мо сам╕...

Десь на Кам╕,

Мат╕нц╕ р╕чц╕!

Не д╕стати руками,

Не д╕йти ногами,

Босими ногами!

Д╕вчата попереду!

╤ ╖╖ смарагдов╕ оч╕ заблищали ╕скрами. Д╕вча виявилося на велик╕й нот╕, взявши звук.

П╕сля чого знову заробили щелепами, прик╕нчивши дел╕катес.

Дал╕ д╕вчата потиснули на прощання руки та залишили лаборатор╕ю. Хороша компан╕я, але ╖м трохи вже набридло. Во╖нки-мутанти хором засп╕вали:

- Нам зовс╕м не набридло,

Пити гуляти та зло закохуватися....

╤ мордочки бити за справу,

╤ в нокаут╕ валятися,

╤ в нокаут╕ валятись!

Натуральн╕ мутанти,

Ми роз╕рвемо ворог╕в на гланди!

Натуральн╕ мутанти!

╤ жодн╕ симулянти!

╤ д╕вчисько знову як в╕зьмуть ╕ стукнуть один одного босими, круглими п'ятами сильних н╕г.

П╕сля чого вони знову полет╕ли. На цей раз вир╕шили в╕дв╕дати Венеру.

А чому б ╕ н╕? Теж дуже чар╕вна планета. Д╕вчата на великому п╕дйом╕. ╤ до Венери можна долет╕ти ще, використовуючи ╕ндив╕дуальн╕ грав╕ореактивн╕ ранц╕.

Д╕вчата полет╕ли, ╕ ╖хн╕ сапф╕ров╕ та смарагдов╕ оч╕ округлилися. Вони мчали вакуумом, ╕ сп╕вали:

У космос╕ багато р╕зних дверей,

Злий г╕перплазми вирують потоки!

Знання дали масу ключ╕в,

Ми були люди, а тепер боги!

══

На зорельотах - мчимо хвилями,

П╕няться кварки у вихорах еф╕ру!

Що я нащадкам сво╖м передам,

Д╕тям ╕ншого, бурхливого св╕ту!

══

Вакуум теплий, гр╕╓ серця,

З╕рки довкола, як обличчя закоханих!

Служимо прогресу, нема╓ к╕нця,

А на Земл╕ шелестять н╕жно клени!

══

Де ми ступа╓мо, там Русь цв╕те,

Громи битв, музика життя!

Виступимо см╕ливо у новий пох╕д,

Свято послужимо в╕чн╕й В╕тчизн╕!

══

Так, будуть жертви, космос суворий,

Багато р╕зних вид╕в та рас!

Занадто величезна безодня св╕т╕в,

Увечер╕ друг, а п╕д ранок зрадить!

══

Але для Рос╕╖, нема╓ перешкод,

Зна╓ будь-хто: рос╕йський дух це сила!

Не заляка╓ ╕ ге╓на, ╕ пекло,

Чи не заключить у полон ╕ загибель-могила!

══

Ан╕г╕лювати можна лише т╕ло,

Ну, а душа в╕рно Батьк╕вщин╕ служить!

Б╕ди та скорботи, все перемогти,

Треба, затягнемо пояс туг╕ше!

══

Ось завдали поразки ворогам,

Ми людство - пуп св╕тобудови!

Сунеться гидота, зустр╕не удар,

Нам не личить м'як╕сть, скорбота ╕ ридання!

══

Космос для нас став, як внутр╕шн╕й дв╕р,

Швидкий пол╕т м╕ж з╕рками, як прогулянка!

Хоч безмежний небесний килим,

Перекро╖ти його зможемо - не жарт!

Д╕вчата д╕йсно дуже добре ╕ чудово вм╕ють сп╕вати. ╤ ╖хн╕ голоси просто медов╕.

Навколо Венери теж багато р╕зних станц╕й, ресторан╕в, розважальних центр╕в та комп'ютерних зал╕в крутитися. Сама планета розм╕рами лише трохи менша за Землю. ╤ дуже тепла, близька до сонця.

╤ на н╕й повним-повного нап╕вголих д╕вчат, ледве прикритих нитками тканин. ╤ вони гасають по поверхн╕, сяючи голими, рожевими п'ятами.

Ось як╕ тут чудов╕ д╕вчата. Вони темн╕ш╕, н╕ж на земл╕, з шоколадною шк╕рою, але теж майже вс╕ св╕тловолос╕.

╤ р╕дк╕сн╕, схож╕ на молодик╕в, хлопц╕. Також дуже смагляв╕ шк╕рою, але св╕тловолос╕ ╕ дуже красив╕, з рисами обличчя н╕жними, як у д╕вчат.

А сама Венера дуже ма╓ золота, яке досить дешеве, для футуристично╖ епохи. ╤ це золото всюди. ╤ ся╓ на великому сонц╕.

А довкола ще висять дзеркала, ╕ на Венер╕ пост╕йний, в╕чний день. ╤ дуже яскравий та насичений день.

А ск╕льки статуй та фонтан╕в ╕з д╕вчатами. ╤ теж блискучих золотом. ╤ наск╕льки цей св╕т чудовий. У ньому все таке яскраве, чудове ╕ якесь юне.

╤ багато ще кр╕м золота та руб╕н╕в. Вони переважно штучн╕ ╕ дуже велик╕. Окрем╕ руб╕ни розм╕ром так╕, як футбольний майданчик. ╤ на них грають д╕ти, переважно теж д╕вчатка.

Нав╕ть дивно, як ╖хн╕ бос╕ н╕жки не прип╕ка╓. А так все чудово та чудово.

╤ зрозум╕ло багато кольор╕в. Теж деяк╕ з них величезн╕. ╤ багато будинк╕в, або як бутони, або кв╕ти, що стоять один на одному. Фарби при цьому теж переважно жовт╕, червон╕, помаранчев╕.

╤ нав╕ть у вакуум╕ чу╓ться запах чудових аромат╕в.

Все тут таке чудове, просто голова йде кругом.

╢лизавета ╕з захопленням засп╕вала:

Венера, ти чудова планета,

Тепло, кв╕ти чудов╕ ростуть...

Нехай геро╖зму подвиги осп╕ван╕,

Скр╕зь пану╓ порядок та затишок!

Д╕вчисько ╕ справд╕ така чудова з╕ сво╖м блакитним волоссям. А вони в не╖ довг╕ хвиляст╕. ╤ чолов╕ки у них часто заплутуються. А сама войовниця дуже темпераментна, ╕ любить коли ╖╖ пестять ╕ сама пестити.

В╕йниц╕ покружляли над Венерою. Вони бачили ╖╖ невелик╕, тепл╕ моря та р╕чки. На планет╕ був деф╕цит води, але це швидко було компенсовано за рахунок водню, який з'╓днали з киснем, ╕ вийшла вода.

Тим б╕льше частину вологи доставили з Юп╕тера. Там, навпаки, був ╖╖ надлишок.

Гарне м╕сце Венера, надто тепле, але ╖╖ атмосфера влаштована так, що в╕дводить надлишкове пекло.

Чотири д╕вчата-мутанта п╕дключилися до ╕нформац╕йного поля та стали прослуховувати його. Чи нема╓ десь джерела ╕нформац╕╖ про викрадення м╕жгалактичного зорельоту.

Катерина в╕дзначила з посм╕шкою:

- Наш╕ вушка прямо на мак╕вц╕!

╤ ╖╖ перлинн╕ зубки блиснули. Д╕вчата продовжували сканування та г╕персканування. У принцип╕ це не зовс╕м лог╕чно.

Не буде ж викрадач лет╕ти до Сонця. Це надзвичайно ризикований був би акт.

Хоча ╢лизавета наголосила:

- Сховати м╕жгалактичний зорел╕т у надрах Сонця, було б дуже ориг╕нально!

Олена хихикнула ╕ пом╕тила:

- Ус╕ ми можемо створити,

Нав╕ть зорел╕т знайти...

Був мисливець, стане дичиною,

Рахунок до десяти!

╤ д╕вчина взяла ╕ п╕дморгнула сво╖ми смарагдовими очима. А у в╕дпов╕дь ╖й п╕дморгнула ╢лизавета сапф╕ровими. Вони д╕вчата-мутанти дуже люблять п╕дморгувати. Так вони обм╕нюються один з одним потоками енерг╕╖. Що дуже здорово.

На Венер╕ сто╖ть пам'ятник першим двом космонавтам: хлопцев╕ та д╕вчин╕, що ступили на ╖╖ поверхню. Вони показан╕ дуже молодими ╕ вкрит╕ г╕перзолотом. Воно дорожче, н╕ж просто золото, зате яскрав╕ше ╕ так ся╓ в казковому д╕апазон╕.

Так тут взагал╕ все чудове ╕ барвисте.

З долонь юнака та д╕вчата в небо б'ють бурхлив╕, променист╕ фонтани, що несуть у висоту.

Венера, це взагал╕ чудова планета. На н╕й чудове пов╕тря, ╕ чудов╕ кра╓види.

╤ ось поряд ╕з пам'ятником марширують д╕ти. Вони смагляв╕, у коротких сп╕дницях та р╕дк╕сн╕ хлопчики у шортиках. У руках тримають прапорц╕, ╕ ╕нод╕ в╕дтворюють ними написи.

Олена зневажливо пирхнула:

- Це прим╕тив! Адже можна використовувати трив╕ально комп'ютерну граф╕ку!

╢лизавета пом╕тила з усм╕шкою:

- А нав╕що атракц╕они, можна в г╕перматриц╕ все крут╕ше в╕дтворити. Але все одно людей то тягне на натуральне. Як ╕ з реальним самцем куди при╓мн╕ше, ╕ весел╕ше, н╕ж з наймайстерн╕шим б╕ороботом!

Олена грайливо засп╕вала:

А я н╕кому не скажу,

Що я люблю робота!

Робота люблю!

╤ самця вб'ю!

Катерина хихикнула ╕ прочирикала:

Не зам╕нить робот людини,

Н╕ в л╕жку, н╕ в науц╕, знай...

Людина, пов╕рте, не кал╕ка,

╤ збуду╓ справжн╕й рай!

╢фросин╕я в╕дзначила:

- ╤ все-таки люди, ╕ особливо самц╕ надто вже в дитинство впали. ╤ якщо буде велика косм╕чна в╕йна, то це позначиться!

╢лизавета засп╕вала:

- Миру мир, в╕йни не потр╕бно,

Буде ╕ кохання, ╕ дружба!

. РОЗД╤Л ╧ 5.

Д╕вчата приземлилися у столиц╕ Венери Афрод╕т╕. То був ц╕лий мегапол╕с. Золота в ньому ст╕льки, що нав╕ть рябить в очах. Д╕вчата та хлопц╕ хоч ╕ легко одягнен╕, але теж на себе в╕шають ланцюжки, браслети, годинники, зм╕йки та сережки з дорогоц╕нного металу.

Багато юнак╕в теж люблять носити сережки. Це така мода. ╤ ще м╕сцев╕ жител╕ протикають соб╕ обручки в н╕здр╕.

Ось це справд╕ ╕ндустр╕я розваги.

╤ в пов╕тр╕ розлитий аромат дуже м╕цних, при╓мних на запах парфум╕в. А ск╕льки тут красунь р╕зного кольору волосся.

╢лизавета в╕дзначила:

- Планета ця чудова, але надто вже строката. У н╕й якось переб╕р, ╕ сонця ╕ золота.

Катерина пом╕тила з усм╕шкою:

- ╤ що ми можемо тут знайти?

Олена прочирикала:

Хто звик за перемогу боротися,

З нами разом нехай засп╕ва╓...

Хто веселий, той см╕╓ться,

Хто хоче, той доб'╓ться,

Хто шука╓ той завжди знайде!

╤ показала св╕й гострий великий б╕цепс. Нагадавши:

- В Афган╕стан╕ я якось ц╕лу банду роз╕гнала. ╤ захопила у них три верблюди ╕з золотом!

╤ руда засм╕ялася. Вона згадала, як ставила ватажк╕в тал╕б╕в навкол╕шки ╕ змушувала ╖х ц╕лувати сво╖ бос╕, запорошен╕, м'язист╕ ноги.

Так, любила вона принижувати чолов╕к╕в. ╤ це чудово.

Катерина кивнула:

- П╕д час в╕йни м╕ж Рос╕╓ю та тал╕бами ми здорово билися. Втручатися у розбирання м╕ж слов'янами принципово в╕дмовилася. А ось ╕з тал╕бами воювати - це свята справа.

╤ д╕вчата тод╕ поклали масу моджахед╕в.

А взагал╕, першу в╕йну в Афган╕стан╕ програли саме тому, що д╕вчата-мутанти отримали наказ в╕д вищих сил не надто там б╕снуватись.

Мовляв, кожна кра╖на ма╓ св╕й шлях ╕ до свободи, ╕ до закабалення ╕ його сл╕д пройти. ╤ правив у ХХ стол╕тт╕ Рос╕╓ю президент, який багато наламав дров.

Але все пройшло, ╕ стало набагато краще. Люди нарешт╕ навчилися жити мирно, чим сприяло зменшення к╕лькост╕ самц╕в. ╤ справд╕, чолов╕ки агресивн╕, а ж╕нки миротворц╕.

Олена прочирикала:

Без ж╕нок життя у всесв╕т╕ нема╓,

У них сонце травня, у них кохання св╕танок...

А зл╕сн╕ чолов╕ки, вони як м╕ни.

Т╕льки д╕вчата дарують яскраве св╕тло!

╢лизавета посм╕хнулася ╕ в╕дзначила, вискакувавши перлинн╕ зубки:

- Не варто так принижувати сильну стать! Дещо корисне ╓ й у чолов╕ках.

Олена кивнула.

╤ вона п╕дморгнула подруз╕. Настр╕й у д╕вчат пом╕тно п╕днявся. ╤ вони полет╕ли над поверхнею Венери, набираючи швидк╕сть. У атмосфер╕ розганятися, зрозум╕ло, складн╕ше, н╕ж у вакуум╕. Але так все чар╕вно ╕ стр╕мко миготить.

Багато л╕тальних апарат╕в, ╕ теж позолочених, чи платин╕. Як╕ вони чудов╕.

Олена пригальмувала, сп╕ймала руками один л╕тальний апарат, на якому знаходився хлопчик рок╕в тринадцяти, ╕ засп╕вала:

- Хлопчик м╕й малюк,

Хочеш отримати ти шиш?

Дитина показала у в╕дпов╕дь мову. ╤ натиснув на повний х╕д л╕ктем.

Його машина рвонула та в╕дкинула Олену. Д╕вча закрутилося. ╤ вихопила з-за пояса парал╕затор. ╤ нац╕лилася з диким шаленством на маленького чортяка.

Той як запища╓, додаючи ходу.

Катерина схопила напарницю за руку ╕ закричала:

- Не варто! Це дитина.

Олена прошип╕ла:

- Прийшов пахан, прийшов пахан,

╤ закрутилося дзи╜ою сонце...

╤ди, пацане, ти дуже п'яний,

╤ не врятують тебе японц╕!

╢лизавета суворо в╕дпов╕ла:

-Ну ╕ марення ж ти сп╕ва╓ш!

╢фросин╕я прочирикала ╕ прошип╕ла:

- Я не жалюг╕дна комашка,

Швидк╕стю не черепашка!

Катерина, д╕вчисько з волоссям кольору сусального золота, взяла ╕ заявила:

- Д╕вчата бувають р╕зн╕,

╤ часом у битв╕ небезпечн╕!

Але вс╕м ╖м полювання хлопця,

Над╕слати на псарню!

Войовниця була чудова, ╕ д╕вчата, вся четв╕рка закружляли в пов╕тр╕. Вони так╕ класн╕ та чудов╕, скаж╕мо так, д╕вчата. ╤ у них дуже рожев╕ та гол╕ п'яти.

╢лизавета взяла ╕ засп╕вала, п╕дскакуючи:

Я найсильн╕ша д╕вчина св╕ту,

Подруги мо╖ також дуже сильн╕.

Ми п╕дкорю╓мо простори еф╕ру,

╤ херув╕мам реально р╕вн╕!

Ось так╕ тут д╕вчата - дуже гарн╕, а як╕ у них сильн╕ та м'язов╕ ноги. П╕д бронзовою в╕д засмаги шк╕рою перекочуються кульки м'яз╕в.

Олена взяла та босими пальчиками ноги запустила голку. Та пролет╕ла ╕ пробила наскр╕зь осу, прибивши ╖╖ до пальми.

Руда гарп╕я взяла ╕ засп╕вала:

- М╕й удар нищ╕вний,

Я д╕вчинка така, пов╕рте крута...

Голос у красун╕ чар╕вний,

Нав╕ть у холоднечу ходжу я боса!

╤ знову войовниця в╕зьме та закрутиться. ╤ вона н╕би дзи╜а. Ось це д╕вчина чудово╖ композиц╕╖.

Вона ма╓ найвищий п╕лотаж у сво╖й колосальн╕й, войовнич╕й лют╕.

Олена з агрес╕╓ю клацнула босими пальчиками н╕г ╕ випустила блискавку. Та, пролет╕вши, довбанула в пелюстку велико╖ кв╕тки. ╤ ц╕лий, величезний бутон засяяв ус╕ма кольорами спектру.

Ось це було надзвичайно круто.

╢лизавета в╕дзначила:

- Це добре, що ти не спалила кв╕тку! Але потр╕бно щось конструктивн╕ше. Наприклад, знайти злочинц╕в, як╕ викрали м╕жгалактичну ракету!

Руда гарп╕я засп╕вала, вишк╕ривши зуби:

- Бомби летять ╕ ракети,

Сиплеться з неба напалм.

Немов бушують комети,

Смерт╕ йде бурев╕й!

Так, це було чудово.

Д╕вчата в╕дчули нудьгу. ╥м дуже хот╕лося побитися ╕ показати свою завзят╕сть.

Тут Катерина запропонувала:

- Давайте стрибнемо в ультраматрицю Г╕пернета, ╕ там трохи побуяним!

Олена кивнула сво╓ю червоною, як пролетарський прапор, головою:

- Оце буде здорово! Який заб╕йний пол╕т фантаз╕╖!

╤ д╕вчата взяли ╕, недовго думаючи, ув╕мкнули сканери ╕ стрибнули в

Г╕пернет.

А там ст╕льки ╓ ╕гор ╕, причому, безкоштовно. В╕дтворю╓ться в╕ртуальна реальн╕сть, яку не в╕др╕зниш в╕д справжньо╖.

Ось зараз взяли д╕вчата ╕ без зайвих церемон╕й вступили до косм╕чно╖ битви.

Вони керували кожна по бойовому зорельоту типу - ракетний крейсер.

Знарядь на ньому к╕лька сотень, але вони заряджаються, керуються та обслуговуються автоматами.

╤ д╕вчата тепер вступили у б╕й.

Олена натиснула босими пальчиками ноги на кнопки джойстика. Випустила вбивчу силу ракети. Т╕, прокресливши вакуум, вдарили у ворожий крейсер. ╤ це був н╕би спалах надново╖ з╕рки.

Д╕вча взяла ╕ ╕з захопленням засп╕вала:

- Вдарила ╕ довбала,

Я справжня акула!

╤ войовниця п╕дморгнула сво╖ми смарагдовими очима.

╢лизавета ж керувала дредноутом. ╤ цей зорел╕т ма╓ колосальну, ударну силу.

╤ крутиться, наче легко керована машинка.

Д╕вчина з блакитним волоссям оголила червоний сосок грудей. Натиснула ╖м на кнопку джойстика. Випустила вбивчу подарунок ан╕г╕ляц╕╖. Той промайнув, наче вогняний вихор. П╕сля чого, ╢лизавета взяла ╕ засп╕вала:

Я свято в╕рю Батьк╕вщин╕ сво╖й,

Вона вважай, що ц╕ла планета...

Нехай буде багато у мене друз╕в,

╤ полетять потоки св╕тла!

╤ д╕вчисько з блакитним волоссям знову в╕дправило подарунок руйн╕вно╖ сили, п╕дриваючи зорел╕т супротивника.

Ось це, д╕йсно, було дуже круто.

╢лизавета прочирикала ╕ засп╕вала:

- В╕рю, весь св╕т прокинеться,

Орки в╕йну програють...

╤ зася╓ сонце,

Св╕т буде в╕чним травнем!

╤ д╕вчисько, як в╕зьме ╕ сво╖м волоссям, яке немов кол╕р л╕тнього неба, трусить.

Катерина також на крейсер╕. Вона веде вогонь, використовуючи бос╕ кругл╕ п'яти. Вони у не╖ дуже спокуслив╕. ╤ ось вона також потоком енерг╕╖ збива╓ ворожий зорел╕т.

╤ д╕вчина з волоссям кольору сусального золота сп╕ва╓:

Нехай завжди буде сонце,

Нехай завжди буде небо.

Нехай завжди буде мати,

Нехай завжди буду я!

╤ войовниц╕ оголила груди ╕ пальнула ще раз, натиснувши на кнопку полуничним, блискучим, як дорогоц╕нний кам╕нь, соском.

Ось це справд╕ красуня.

А ось б'╓ться ╢фросинья - теж д╕вчина дуже гарна та мускулиста. ╤ вона при стр╕льб╕ по противнику застосову╓ сво╓ волосся. А вони в не╖ б╕л╕, як сн╕г. Натуральна на вс╕ сто блондинка.

Така, можна сказати, чудова та чудова. Просто диво.

╢фросин╕я веде вогонь з╕ свого броненосц╕ начиненого найсучасн╕шою збро╓ю та роботами, сп╕ваючи:

- У всесв╕т╕ загор╕вся вулкан в╕йни,

М╕ж з╕рок, як бурев╕й вирують хвил╕...

Здавалося, атакують слуги Сатани,

Але д╕вок не згасне погляд, знай гордий!

Ось так╕ тут д╕вчата-мутанти. ╤ розваги у них г╕дн╕ супергеро╖в.

Ось вони взялися за знищення ворожого флоту. ╤ так довбають орк╕в, що керують косм╕чними кораблями.

╤ при цьому д╕вчата сп╕вають:

Ми красив╕ д╕вчата,

Лупимо орк╕в щосили...

Голос, звичайно, дзв╕нкий,

Обов'язково переможемо!

Особливо шикарно, коли во╖нки ведуть вогонь за допомогою червоних соск╕в грудей. Вони в них так╕ яскрав╕, мов бутончики троянд. ╤ видно, що т╕ла д╕вчат блищать, як змащен╕ ол╕╓ю. Вони чудов╕ та неповторн╕. А л╕н╕╖ т╕ла, як╕ витончен╕. А ск╕льки в них шарму та досконалост╕.

Чисто ф╕зично в╕дчува╓ш цих д╕вчаток, наче вони дик╕ пантери.

╢лизавета згадала, що вона не завжди була такою гр╕зною. Що був ще й сорок перший р╕к, коли вона таке зазнала.

╤ перед нею, наче ураганом промайнули спогади;

╢лизавета Петрова, молоденький лейтенант прикордонних в╕йськ, була приголомшена. Чутки про можливий початок в╕йни ходили вже два м╕сяц╕. Але все одно якось не в╕рилося... Будучи недурною д╕вчиною, ╢лизавета не под╕ляла пафосного форс-мажору оф╕ц╕йно╖ доктрини - н╕би червона арм╕я найсильн╕ша. ╥╖ дядько бився на ф╕нськ╕й в╕йн╕, був поранений, ╕ дуже гаряче, з запалом розпов╕дав про ╖╖ переб╕г.

- Наш╕ танки пов╕льно текли, як кис╕ль ╕з каструл╕. Попереду рухалися гр╕зн╕ СУЯ, з двома дулами, по ш╕стдесят тонн. Свого роду таран для злому оборони. А гуркочуть як! Розкати грому, як писк миш╕, пор╕вняно з ревом бика. А п╕д гусеницями вибо╖ни. К╕лька дн╕в тому була в╕длига, чорна земля вкрилася крижаною к╕ркою. Танки пруть все пов╕льн╕ше, ╖х наздоганя╓ кавалер╕я. Тисяч╕ вершник╕в ╖х доводиться стримувати, щоб не об╕гнали танки. А попереду ф╕ни заклали м╕ни ╕ закопан╕ бочки з нафтою. Багато наших танк╕в гор╕ли, як св╕чки. Страшне видовище, особливо ранньо╖ полярно╖ ноч╕, бензин ╕ нафту розливались, зм╕шувалися з водою, що тане. Кон╕ злякалися ╕ шалено ╕ржали, ╖х палило, ╕ жива лавина кинулась на п╕хоту. Видовище просто жахливе, танки не могли зупинитися, н╕ розвернутися. Та й командування заборонило нам зупинятися.

Якщо йти, то т╕льки вперед, ламаючи супротивника. А танки вибухали та гор╕ли, кавалер╕я потоптала власну п╕хоту. Наступ захлинувся, здавалося, з╕рки впали з неба.

Дядько закашлявся кров'ю ╕ урвався. Ковтнув сто грам ╕ продовжив.

- Отак без розв╕дки, без ав╕ац╕йного прикриття ми поперли. Билися всю зиму ╕ половину березня, укр╕плення прорвали, але тисяч╕ дв╕ст╕ наших солдатик╕в, н╕коли не порад╕ють перемоз╕. Св╕тло для них назавжди померкло.

Д╕вчина здивовано запитала:

- Невже так багато?

Дядько кивнув:

- Точно, я гадаю, н╕хто не зна╓, але трупи вивозили ешелонами. Це було страшно. Нас змусили йти на штурм оборони, а ф╕ни викошували наш╕ шеренги. Просто дике божев╕лля.

Олена, запинаючись, запитала:

- ╤ що, ми не так╕ сильн╕?

Дядько в╕дпов╕в:

- Сила танка не в брон╕, а танк╕ста в голов╕!

Д╕вчина кивнула:

- Чудово ти сказав!

Цю розмову ╢лизавета запам'ятала надовго. Запитувала, як╕ у н╕мц╕в та ф╕н╕в ╓ танки. У Ф╕нлянд╕╖, вт╕м, танк╕в взагал╕ не було, якщо не брати до уваги дюжини легких тритонних танкеток. А н╕мецьк╕ танки, про них дядько знав, йому розпов╕в двоюр╕дний брат, котрий ╖здив до Н╕меччини. Загалом його техн╕ка фашист╕в не вразила.

- Танк Т-1, важить лише п'ять ╕з половиною тонн, швидк╕сть 57 к╕лометр╕в на годину. Бронювання протипульне, озбро╓ння три кулемети. Ну, проти п╕хоти п╕де, але так, слабенька машинка.

- Але ж вона в них не одна? - ╕з тривогою запитала д╕вчина.

- ╢ ще Т-2, Т-3, Т-4 та Т-5!

╢лизавета посм╕хнулася:

- А який ╕з них найсильн╕ший?

- Т-5! Ма╓ дв╕ гармати 75-м╕л╕метр╕в ╕ 37-м╕л╕метр╕в, чотири кулемети. Так, цей танк красень, н╕мц╕ звуть його "Оборотень". - Дядько розв╕в руки, замахав ними, як млин.

- А швидк╕сть? - Запитала д╕вчина.

- П'ятдесят к╕лометр╕в по шосе загалом достатньо. В ц╕лому, танк ц╕кавий, башта обт╕чно╖ форми. Найкраще з твор╕в фашистського танкобудування. - Дядько з╕тхнув. - Щоправда, наш Т-28 ╕, особливо, Т-34 не г╕рший, а гармати у наших танк╕в нав╕ть потужн╕ш╕.

Д╕вчина запропонувала:

- Що якщо створити нов╕ танки, крут╕ше?

Дядько в╕дпов╕в:

- Нема╓ н╕чого крут╕шого за КВ-2, це така м╕ць, але ╓ ще й КВ-3, ╕ КВ-4, ╕ особливо КВ-5. Останн╕й монстр важить сто двадцять тонн, ╕ ось-ось над╕йде у масове виробництво. Отод╕ н╕мц╕в молотитимуть, як ланцюгом пшоно.

Д╕вчина демонстративно поз╕хнула:

- Хочеш, набридти д╕вчин╕, говори про зброю, а хочеш, розлучитися назавжди, говори про радянську зброю!

Дядько образився:

- Що у нас, погана техн╕ка?

Д╕вчина пожартувала:

- Але ж дан╕ щодо не╖ засекречен╕. Кажуть, можна отримати терм╕н за одну згадку про кал╕бр гармати танка.

Дядько заперечливо махнув головою:

- Не правда! За таку др╕бницю н╕кого не садять!

Д╕вчина скривилася:

- Як сказати! ╤ не таке бувало.

Дядько пом╕тив:

- Скажу тоб╕, б╕ля Т-34, кал╕бр збро╖ 76 м╕л╕метр╕в. А броня за 52-м╕л╕метри, якщо тоб╕ ц╕каво.

Д╕вчина зневажливо пирхнула:

- Я хот╕ла б подивитися на це диво. Покажеш?

Дядько неохоче в╕дпов╕в:

- Покажу, якщо хочеш. Вт╕м, Ворошилов назвав цей танк потворн╕стю. Спасиб╕ маршалу Кулику, що наполяг на його впровадженн╕. Та особисто Стал╕н оц╕нив цей танк. На початок сорок третього плану╓ться оснастити ╖м сто дванадцять танкових див╕з╕й.

Д╕вчина здивувалася:

- Одним танком?

- Н╕! Ще КВ ╕ Т-80, щоправда, цей танк легкий, я маю на уваз╕, Т-80. Щоправда, може плавати!

Д╕вчина здивувалася:

- Плавати? Це ц╕каво!

- У нас три тисяч╕ триста плаваючих танк╕в. - Дядько вимовив це з горд╕стю, пот╕м понизив св╕й голос до шепоту. - Т╕льки н╕кому цього не кажи, це величезна та╓мниця. Якщо ти проговоришся, то можеш опинитися за ╜ратами. Дивись, н╕що так не вкорочу╓ життя, як довга мова.

╢лизавета одразу замовкла. Два дн╕ тому з ╖╖ добрим знайомим сталася досить непри╓мна ╕стор╕я. Сталося таке. Проходив театральний веч╕р, ус╕м було дуже весело, ну звичайно випили. Грали труби, танцювали д╕вчата та хлопц╕. Так Яшка Клопов, веселун ╕ заводила, як завжди хот╕в пожартувати. П╕дб╕г до ст╕ни, де вис╕в портрет Стал╕на. Здоровий портрет, на всю ст╕ну, яскравий, викладений моза╖кою. Стал╕н виглядав молодим, рок╕в на тридцять п'ять, не б╕льше, гарний. Нав╕ть лоб був не такий низький ╕ похилий, як у ориг╕налу. Яшка грав на гармошц╕, пот╕м кинув ╖╖ до зали.

- Ой, юл╕, юл╕, юл╕! Це п╕сенька "мат╕нки"!

Хтось глузливо запитав:

- А чому ти сп╕ва╓ш про мат╕р, якщо перед тобою батько?

Яшка посм╕хнувся у в╕дпов╕дь ╕ засп╕вав:

- Мого батька-виродку розкуркуляли в сел╕! М╕й батько, батько народу, царю╓ у святому Кремл╕!

Вс╕ засм╕ялися, ляскаючи в долон╕ ╕ присвистуючи. Яшка тим часом д╕став з-за пояса л╕н╕йку ╕, хихикаючи, заявив:

- Я б хот╕в вим╕ряти носа батьков╕ народ╕в!

Публ╕ка хором запитала:

- Чому?

Яшка, граючи л╕н╕йкою, промуркот╕в:

- Тому що у Стал╕на велике серце! Найб╕льше у св╕т╕! Значить, ╕ н╕с ма╓ бути найб╕льшим!

У в╕дпов╕дь дружний рег╕т ╕ присвистування:

Яшка п╕дв╕вся навшпиньки, приклав л╕н╕йку, к╕лька раз╕в перевернув. ╤, см╕ючись, заявив:

- П'ятдесят три сантиметри! Оце круто! В╕н справд╕ найб╕льший!

Ус╕ знову ╕ржали, показували пальцями. Взагал╕, веч╕р удався на славу. ╢лизавета прикро похитала головою, в╕дганяючи спогади. Яшку забрали на св╕танку, дорогою в чорну вирву, люди в шк╕рянках били його палицями та кулаками. Колись молоде, веселе обличчя перетворилося на криваве м╕сиво. ╢лизавета бачила це тому, що ╖х ус╕х спец╕ально з╕гнали подивитися на арешт. Пот╕м виступав зампол╕т, багато кричав ╕ погрожував. На м╕сц╕ заарештували ще п'ятьох, н╕хто не наважився чинити оп╕р. ╢лизавета запам'ятала це, ╖╖ гаряча любов до парт╕╖ похитнулася.

Вт╕м, ╕ зараз, зд╕йснивши ворог замах на Стал╕на, вона не замислюючись, п╕дставила б груди!

Д╕вчина запитала дядька:

- А Франц╕я кра╖на сильна?

Той в╕дпов╕в:

- Так, сильна! Разом ╕з Британ╕╓ю, вони контролюють понад третину св╕ту. З урахуванням колон╕й, населення Франц╕╖ не поступа╓ться СРСР.

╢лизавета свиснула:

- ╤ така м╕ць програла!

Дядько почухав мак╕вку, що лис╕╓:

- Так, програла! Ус╕ за п╕втора м╕сяц╕ чотири ╓вропейськ╕ держави були розгромлен╕. Нав╕ть у Наполеона та Олександра Македонського не було таких перемог, як у Г╕тлера.

╢лизавета пошепки запитала:

- А який в╕н ╕з себе, Г╕тлер?

Дядько знизав плечима:

- Я його не бачив! На портретах ти його й сама бачила. Говорять, середнього зросту, нервовий, ╖сть людське м'ясо, особливо любить в╕др╕зати у ж╕нок груди.

╢лизавета хитнула головою:

- Не свисти! Г╕тлер вегетар╕анець.

Дядько не погодився:

- За духом, в╕н типовий людожер! Свого найкращого друг Рема наказав розпиляти колючим дротом на дв╕ частини. Чим не м'ясо╖дна чудовисько! П╕сля кап╕туляц╕╖ Франц╕╖, в╕н наказав спалити живцем сто тисяч ╓вре╖в, як╕ проживають у Париж╕ та його околицях. В результат╕ чого, стояв страшний смор╕д. Причому фашисти не щадили нав╕ть малих д╕тей. П╕сля спалення есес╕вц╕ демонстративно мочилися в поп╕л. Кажуть, що Г╕тлер особисто бере участь у тортурах та катуваннях,

╢лизавета пом╕тила:

- Правитель забира╓ хл╕б у ката, збира╓ с╕ль на св╕й зад!

Дядько хитнув головою, д╕став цигарку, затягнувся. В╕н ум╕в дуже ц╕каво курити, пускаючи дим к╕льцями. Його погляд став весел╕шим:

- Ти зна╓ш, чого я боюсь?

Д╕вчина тоненьким голосом в╕дпов╕ла:

- Думаю, н╕чого.

Брат батька заперечив, роблячи коротк╕ затягування:

- Н╕чого не бояться лише в╕дморожен╕! Нормальн╕й людин╕, аж н╕як не ганебно в╕дчувати страх. Особливо, якщо в╕н розумний, ╕ не так за себе, як за ╕нших.

Д╕вчина р╕шуче кивнула:

- Тут я згодна!

Дядько припинив курити, покрутив головою, наче розминаючи шию:

- Зна╓ш, ходять чутки, що фашисти творять, нову страшну зброю. Бомбу, здатну прати в отруйний пил ц╕л╕ м╕ста. Причому в╕д нього не буде жодного порятунку.

╢лизавета зневажливо пирхнула:

- Типовий блеф Геббельс╕всько╖ пропаганди!

Дядько глибоко, як морж п╕д водою, з╕тхнув:

- Е н╕! Це наука! Зброя, кажуть вчен╕, ц╕лком реальна. Йому нав╕ть назву вигадали - атомна бомба. Так ось, я вважаю, що найкраще не чекаючи, поки така жахлива зброя потрапить до рук фашистам, напасти на Н╕меччину першими.

╢лизавет здригнулася, немов в╕д удару струмом:

- Але ж це непорядно, порушувати мирну угоду. У нас з Н╕меччиною пакт про ненапад, догов╕р про дружбу та кордони!

Дядько ╓хидно зауважив:

- А фашисти х╕ба колись дотримувалися угоди? Згадаймо, хоча б Польщу, чи Бельг╕ю ╕з Голланд╕╓ю. Г╕тлер нав╕ть так сказав: - Чесн╕сть - це типова жертва на в╕втар доц╕льност╕!

Д╕вчина ╕з жаром в╕дпов╕ла:

- Стал╕н не Г╕тлер!

Дядько погодився, але всадив д╕аметрально протилежне:

- Звичайно ╕, саме з цього, маю вдарити першим! Нащадки не вибачать йому звол╕кання. Атака потрою╓ сили, оборона ╖хня половина!

Олена пом╕тила:

- Наша арм╕я стане найб╕льш наступальною у св╕т╕, якщо ворог ударить! - А пот╕м повторила ще голосн╕ше. - Але т╕льки якщо ворог вдарить!

Дядько хитро примружився:

- Голову, зр╕зану клинком - називають садовою, в╕д не╖ сходять грона в╕дплати! Н╕, я думаю, що Г╕тлера треба було прик╕нчити ще тод╕, коли його полчища рушили до Парижа.

Д╕вчина тупнула ногою ╕ в╕дпов╕ла:

- Можливо ти ╕ правий!

Цю розмову ╢лизавета запам'ятала надовго. Чутки про концентрац╕ю г╕тлер╕вських в╕йськ, особливо у Польщ╕, пост╕йн╕ порушення н╕мецькими л╕таками радянського кордону, арешти у в╕йськах, що почаст╕шали, створювали нервову обстановку. Водночас, пол╕труки активно вселяли: в╕йни не буде! Проте до кордону п╕дтягувалися додатков╕ сили, особливо бронетанков╕. Зокрема, ╢лизавета вперше побачила найнов╕ший танк КВ-3, з двома гарматами та вагою с╕мдесят п'ять тонн. Це була експериментальна модель, яку, як хтось шепнув, мали обкатати в боях. Д╕вчин╕, вт╕м, танк не сподобався, будучи надто важким, в╕н в╕др╕знявся низькою прох╕дн╕стю, ламав мости, вежа оберталася пов╕льно. Кр╕м того, через великий кал╕бр гармат, страждала скоростр╕льн╕сть ╕ в╕дносно низька була точн╕сть! Проте наст╕льки потужний танк вселяв впевнен╕сть. Дизельний двигун у 850 к╕нських сил гуркот╕в страшно, це скидалося на виверження вулкана, н╕мецьк╕ машини, не приклад, тих╕ше. Д╕вчина провела чудовисько скептичним поглядом ╕ повернулася на п╕дборах.

Ранок двадцять другого червня став страшною под╕╓ю, велик╕ сили фашизму було кинуто на СРСР. ╢лизавета, вт╕м, спочатку не шокувала. Тим б╕льше, що слова дядька про атомну бомбу, що створю╓ться фашистами, глибоко вр╕залися в пам'ять. Може, нав╕ть ╕ краще, що Г╕тлер напав зараз, коли до створення суперзбро╖ ще далеко! Тигра краще тиснути, коли в╕н ще не в╕дростив ╕кла. Хоча який фюрер тигр, скор╕ше шакал. Але тим сумн╕шим буде к╕нець фашизму.

╢лизавету п╕дняли в л╕жку, ╕ вона, швидко одягнувшись, при╓дналася до ╕нших соратниць та брат╕в по збро╖.

Основного удару фашисти завдали в тил Б╕лостоцькому угрупованню. Потужн╕ бронетанков╕ та механ╕зован╕ колони протягом двох годин заглибилися на сорок к╕лометр╕в. А як на зло, нав╕ть окопи не викопан╕.

Снаряд╕в для артилер╕╖ не п╕двезли, ╕ д╕вчата змушен╕ були зустр╕чати фашист╕в гвинт╕вками та гранатами. Ось з'явилися г╕тлер╕вськ╕ танки та бронетранспортери. Попереду рухалися Т-3, озбро╓ння - три кулемети та гармата 50-м╕л╕метр╕в кал╕бр. Дещо менше Т-4, з осколково-фугасними снарядами.

╢лизавета одразу в╕дчула себе безпорадною. Що вона зможе зробити, будучи озбро╓ною лише гвинт╕вкою Мос╕на ╕ парою протип╕хотних гранат? Н╕мецьк╕ танки поливають радянську п╕хоту кулеметним вогнем, рвуться снаряди. Поруч падають закривавлен╕ д╕вчата та юнаки. Ось одному ще безбородому хлопцю в╕д╕рвало ноги. В╕н кричить ╕ тягне до ╢лизавети руки, де браку╓ пальц╕в. Знову вибухи, у пов╕тр╕ з'являються н╕мецьк╕ Месери. Здалеку вони не дуже страшн╕ ╕ нагадують мух, але п╕длет╕вши ближче, перетворюються на стерв'ятник╕в.

Н╕мецьк╕ танки все ближче ╕ ближче, над ними лунають зм╕╖ з╕ свастикою. Одночасно звучить гранд╕озна симфон╕я Вагнера. Все вигляда╓ надзвичайно загрозливим, нав╕ть танки, до реч╕, не надто велик╕, розфарбован╕ так, що нагадують хижих зв╕р╕в. Особливо багато вискалених морд. ╢лизавета в╕дчува╓ тваринний страх, ╖й хочеться б╕гти, ноги ц╕пен╕ють, але....

Як може рос╕йська людина (а б╕лоруси ╕ рос╕яни один ╕ той самий народ), зрадити ╕ злякатися.

╢лизавета кида╓ гранату. Вона, волод╕ючи сильною рукою, жбурля╓ далеко, ╕ потрапля╓ до Т-3. Танк на мить завмира╓ ╕ в╕дразу в╕дпов╕да╓. Чу╓ться оглушальний вибух, д╕вчину п╕дкида╓ у пов╕тря, ╕ хвиля мороку накрива╓ св╕дом╕сть.

. РОЗД╤Л ╧ 6.

╢лизавета це згадала в шаленому темп╕, наче вихори промайнули в ╖╖ голов╕.

А п╕сля чого, д╕вчата, наситившись косм╕чним бо╓м, стали воювати, але вже трохи по-╕ншому.

Зокрема, вони вир╕шили битися з монстром Щедрим та його бойовою парою мутант╕в.

Т╕ саме замислили спалити ц╕ле м╕сто за допомогою лазерно╖ збро╖ з грав╕тац╕йним накачуванням.

Ну що ж, це теж ц╕кава пригода. Тим б╕льше, монстр Щедрий ще викликав зал╕зних солдат╕в з нульового вим╕ру.

╢лизавета п╕дстрибнула ╕ вр╕зала голою п'ятою сталевому солдатов╕ в жив╕т. В╕д удару загрим╕ло зал╕зо.

Громила з╕гнувся, але в╕дразу випростався ╕ розреготався:

- Незначна, земна ж╕нка!

Олена сво╓му в╕зав╕ рушила гом╕лом у пах. Але натрапила на суц╕льний, легований метал, який задзвен╕в. ╤ ╖й нав╕ть стало трохи боляче.

Руда краля проворкувала:

- Ось це чолов╕к, ╕з сталевими яйцями!

Катерина також босою ногою довбанула броньованого монстра в голову. ╤ не змогла ╖╖ знести, в╕длет╕ла, вякнувши:

- Чолов╕к тверд╕ший, н╕ж скеля!

╢фросин╕я також рушила сталевого во╖на, цього разу, виконавши п╕дс╕кання. Громила з гуркотом звалився, але пот╕м одразу схопився. ╤ б╕й продовжився з новою, шаленою, ураганною силою.

Д╕вча взяла ╕ просп╕вала:

- Так, ми вм╕╓мо воювати,

Але не хочемо, щоб знову...

Д╕вчата падали в бою,

╤ забивали кол╕ю!

╢лизавета в╕дпов╕ла, спритно в╕дскочивши, ╕ два во╖ни з╕ стал╕ з╕ткнулися головами, та так, що полет╕ли на вс╕ боки ╕скри.

Д╕вча з блакитним волоссям прочирикала:

- Метал можна ╕ п╕ддати впливу електрики.

╤ взяла запустила за допомогою право╖ руки кинджал у дроти... Те саме зробила ╕ Олена. ╤ ось електричн╕ ланцюги впали на сталевих во╖н╕в, ╕ прон╕сся ними агресивний, шоковий розряд. ╤ сталев╕ монстри почали розпалюватися до червоного.

Пот╕м пройшлися тр╕щинами ╕ застигли, немов труха.

Катерина зазначила, кинувши св╕й бумеранг у дроти. Примушуючи ╖х падати ╕ смажити монстр╕в:

- Ми виводимо з ладу небезпечних б╕йц╕в!

╢фросин╕я проворкувала:

- За визначн╕ рубеж╕ у косм╕чн╕й битв╕!

╤ теж кине св╕й подарунок у ворог╕в.

У всякому раз╕, з во╖нами з╕ стал╕ було пок╕нчено. ╤ войовниц╕ знову рятують св╕т.

Ось головний ворог вже приготував для стр╕лянини вбивчу за силою батарею з особливим генератором, який працював, поглинаючи грав╕тони ╕з Земл╕ та ╕нших планет.

╤ як вруба╓ вбивчий розряд. ╤ п╕шло коливання атмосфери, ╕ в пов╕тр╕ стало набагато спекотн╕ше. ╤ по ньому н╕би пройшли тр╕щини, залит╕ променистим св╕тлом.

╢лизавета проворкувала:

- Ось так! У б╕й хлопц╕!

Ось перед нею з'явився великий мутант схожий на горилу, з лаг╕дним обличчям. В╕н кинувся на д╕вчину, причому дуже швидко ╕ спритно. ╢лизавета в╕дскочила, п╕дставивши п╕дн╕жку. ╤ горила впала, розтягнувшись на поверхн╕.

Д╕вчина з блакитним волоссям плюнула, ╕ ╖╖ слина мутанта, примусила, що п╕днялася горилу, впасти ще раз. ╤ до того ж, його голова якраз потрапила у см╕тницю.

╤нший зв╕р-мутант, точн╕ше, сум╕ш людини та тварини, був ╕з вовчою головою. ╤ в╕н спробував атакувати Олену. Д╕вча з рудим волоссям упала на спину ╕ перекинула через себе монстра. Той пролет╕в ╕ вр╕зався у л╕хтар. ╤ завив, наче побитий пес.

╢фросинья вовку-мутанту посунула по голов╕ цеглою. Той розколовся.

Д╕вча прочирикала:

- Цегла, цегла!

Ти не вий вовчара - краще помовчи!

Катерина в╕дзначила з усм╕шкою, коли мутант-горила намагалася п╕двестися. Вона рушила йому м╕ж н╕г, змусивши п╕дскочити. А пот╕м перевернула супротивника нагору ногами.

П╕сля чого вони разом з ╢лизаветою пощекотали за допомогою кинджал╕в тварин╕-мутанту п'яти.

╤ тварина, як в╕зьме та розсм╕я╓ться. ╤ буквально його усередин╕ см╕тниц╕ й зцементувало.

Д╕вчата взяли вовка за шк╕рки ╕ шпурнула на горилу. Знову вони з╕ткнулися та перекинулися. Ус╕ чотири красун╕ додали голими п'ятами. ╤ пара мутант╕в покотилася з великою швидк╕стю ╕ як плюхнеться в р╕чку.

Олена просп╕вала:

- Як дам по лоб╕, так ╕ п╕деш на дно!

╤ д╕вчата кинулися дал╕. А ось ╕ сам, головний злод╕й Щедрий. В╕н у сво╖х руках трима╓ важкий бластер. ╤ з нього, як довбане енергетичним потоком. Причому, сам Щедрий у броньованих обладунках, а також у масц╕ та брон╕.

Д╕вчата, п╕дскакуючи ╕ ухиляючись, ухиляються в╕д убивчих промен╕в. ╤ ╖хн╕ гол╕, кругл╕, рожев╕ п'яти так миготять.

╢лизавета кинула бумеранг у ворога. Той по ньому пальнув. Але зброя п╕шла уб╕к ╕ потрапила у св╕тлофор. Розр╕зало стовп, ╕ триокий прилад, що показу╓ дорожн╕й рух, довбав Щедрому по голов╕, прикрит╕й шоломом.

Олена, бачачи, що противник приголомшений, кинула мотузку, свиту в ласо, ╕ захопила бластер. Р╕зко смикнула ╕ вирвала його з лапи.

П╕сля чого, засп╕вала:

- В╕д д╕вок лап,

Жорстоких лап...

П╕ти, пов╕рте неможливо,

Удар у п'ятак,

Удар у п'ятак!

Чолов╕ка вкласти не складно!

Щедрий був обеззбро╓ний. Д╕вчата-н╕ндзя взяли та вр╕зали по ньому за допомогою босих пальчик╕в н╕г. ╤ буквально звалили злочинця сво╖м квартетом. П╕сля чого п╕дскочили до генератора. ╢лизавета спробувала вимкнути, як по н╕й ударив струм. ╤ д╕вчисько-мутант в╕дскочила ╕ прочирикала:

- Слава д╕вчатам-н╕ндзя,

Героям бойових д╕й слава!

Олена жбурнула в генератор, п╕дхопивши з асфальту гайковий ключ. Той пролет╕в, довбав ╕ викликав коротке замикання.

Д╕вчина з рудим волоссям прочирикала:

- Я вир╕шую проблему не просто, а дуже просто!

Температура пов╕тря стала вже не такою спекотною. А тим часом д╕вчата знову почали грати.

Ось уже ╕нша м╕с╕я. З'явився серйозний супротивник в особ╕ робота-монстра. ╤ цей монстр дуже небезпечний. В╕н прийняв образ реактивного винищувача, ╕ давай довбати за допомогою лазерних промен╕в по одному з великих, в╕ртуальних м╕ст, зносячи хмарочоси.

Ось пот╕к енерг╕╖ руйну╓ великий багатоповерховий будинок, зносячи ╕ бетон, ╕ метал.

Олена в╕дзначила, дивлячись на це ╕з захопленням:

- Ск╕льки в нього енерг╕╖!

╢лизавета з╕тхнувши в╕дпов╕ла:

- Тепер нам самим треба чимось обзавестися проти нього!

Катерина хихикнула ╕ витягла дуже серйозну бойову зброю прямо з пов╕тря:

- Оце, г╕перлазерний автомат! Б'╓ по ворогов╕, використовуючи енерг╕ю злиття кварк╕в!

╢фросинья кивнула:

- Ось це якраз ╕ годиться! Давай, по ворогов╕ в╕зьмемо ╕ довбати!

╢лизавета кивнула, ╕ в ╖╖ руках виникла дуже круто наворочена рушниця. Д╕вчина-мутант пробуркот╕ла:

- Це пучкова гармата, з г╕перядерним накачуванням!

╤нш╕ дв╕ д╕вчини теж обзавелися стовбурами. ╤ як в╕зьмуть ╕ по роботу, що руйну╓ м╕сто, довбануть.

Вони це, ясна р╕ч, зробили. Але сталося неспод╕ване. Бойов╕ випром╕нювання вдарили в робота, але в╕дразу були в╕дбит╕ якимось дуже сильним захисним бар'╓ром.

╤ д╕вчата в╕дчули, як ╖х самих обдало жаром.

Олена просп╕вала:

- Ось це прийшов захист,

Як здолати паразита?!

╢лизавета з усм╕шкою в╕дпов╕ла:

- Зда╓ться, я знаю, чим обороня╓ться цей робот. В даному випадку, це п╕вторапросторовий вим╕р, який так просто не пробити!

Катерина запропонувала:

- А якщо застосувати г╕пербластер з термопреонновим накачуванням?

╢фросинья кивнула:

- Буде заб╕йна м╕ць!

╢лизавета заперечила:

- Н╕! Тут так просто додаванням енергетики не в╕зьмеш. У тому й суть цього вим╕ру, що вс╕ потоки енерг╕╖ та частинок йдуть в одному напрямку!

╤ тут у в╕дпов╕дь по них лупнув г╕перлазерний пром╕нь. Д╕вчата ледве встигли в╕дскочити уб╕к. ╥м нав╕ть припалило бос╕, з витонченим вигином п'яти.

В╕дразу вс╕м чотирьом гол╕, мозолист╕ п╕дошви лизнув г╕перогонь.

Д╕вчата нав╕ть скрикнули ╕ проч╕р╕кали, на всю горлянку:

- Славиться земля моя свята,

Бур╕ шторм╕в у полум'╖ перемог.

Ти одна на вс╕й земл╕ така,

╤ тебе дорожче у св╕т╕ нема╓!

П╕сля чого красун╕ взяли ╕ плюнули з ус╕╓ю зл╕стю в робота. А слина у д╕вчаток-мутант╕в - це отруйна ультракислота. Вона, як пронесеться ╕ проб'╓ поле. ╤ бойовий робот отримав чотири жорсток╕ рани. Йому про╖ло броню, утворивши значн╕ вм'ятини, як╕ димилися.

╤ бойова машина почала втрачати швидк╕сть.

Олена засп╕вала з глузуванням:

З шумом наближа╓ться Земля.

М╕й фотон не слуха╓ керма.

Нагинаюсь над приц╕лом,

╤ ракети мчать до мети.

Ми не розпочина╓мо б╕й з нуля!

А бойовий робот у в╕дпов╕дь взяв, ╕ як довба╓ по д╕вчат за допомогою г╕перплазмово╖ плями. Та вилет╕ла з бойових ствол╕в ╕, як помчить за д╕вчатами-мутантами.

╢лизавета взяла ╕ оголила червон╕ соски грудей. ╥╖ напарниц╕ насл╕дували приклад.

Руда гарп╕я засп╕вала:

Рос╕я куля земна сво╖ми грудьми,

Прикрила та врятувала народ в╕д б╕д...

Але пекло повстав сво╓ю червоною каламуттю,

Когось дратував наш гурк╕т перемог!

╤ во╖ни взяли ╕ синхронно випустили г╕перзвуков╕ хвил╕ з╕ сво╖х, кольору перезр╕ло╖ полуниц╕, соск╕в.

Т╕ пролет╕ли, наче цунам╕. ╤ вдарили по г╕перплазмов╕й ляпц╕. Та, отримавши нищ╕вний удар, зав╕брувала ╕ помчала назад. П╕сля чого взяла ╕ накрила робота, який ╕ без того гор╕в ╕ димився. ╤ ось механ╕чний монстр заплутався у вогняному павутинн╕, запалав, як св╕чка.

╢лизавета з╕ см╕шком просп╕вала:

Д╕вчата правитимуть над всесв╕том,

Хоч ╕з неба нав╕ть сиплеться напалм.

Служити В╕тчизн╕, борг наш незм╕нний,

Вогонь священний у серц╕ запалав!

╤ во╖нки знову з╕ сво╖х руб╕нових соск╕в, як в╕зьмуть ╕ довбануть блискавками.

Ось це справд╕ писан╕ красун╕. ╤ ╖хн╕ т╕ла так╕ м'язист╕, сильн╕, рель╓фн╕, енерг╕йн╕.

Робот-вбивця остаточно розсипався в косм╕чний пил. ╤ це виявився реально смертоносний вплив з грудей таких чудових красунь.

Олена просп╕вала:

Ми св╕тло всьому св╕ту, пов╕р, принесемо,

Нехай ми загинемо, планету вряту╓мо.

Хоч доля жахлива, смерть зла прийшла,

Помри недаремно, адже Батьк╕вщина наша жива!

╢лизавета заперечила:

- Н╕, краще й вижити, та перемогти!

Д╕вчата, загалом, показали св╕й чималий бойовий р╕вень. Але знову щедрий з'явився. Це накачений, м'язистий чолов╕к у масц╕ та брон╕, в даному випадку, разом ╕з двома вже ╕ншими напарниками, н╕с зброю, яка викликала бойову короз╕ю кам╕ння. ╤ лупив з нього по дом╕вках. Т╕ ставали пухкими, мов п╕сок, ╕ розсипалися. А вродлив╕ д╕вчата, що проживали в них, з во╖в розб╕галися.

Катерина зазначила:

- Руйнування, це пристрасть,

Править бал погана влада.

Та що щедро п'╓ чужу кров,

Кинемо козир, подарувавши кохання!

Д╕вчата взяли ╕ разом, як засвистять. ╤ з дах╕в злет╕ли к╕лька важких гриф╕в. Вони обрушилися на голови мутант╕в - сум╕ш╕ людини та дикого кабана та ще одного явного носорога. ╤ дзьоби гриф╕в набили ╖м важк╕ шишки на черепашц╕, змусивши завалитися в нокаут.

А ще один дзьоб, як потрапить Щедрому м╕ж н╕г у пах.

╤ той п╕дскочить ╕ засп╕ва╓ тоненьким голоском:

Я скачу на сцен╕, я скачу на сцен╕,

Стану ╓внухом у гарем╕!

Стану ╓внухом у гарем╕!

А голос став таким тонким, наче у маленько╖ дитини.

А сама гармата п╕дскочила вище ╕ перекинулася. ╢лизавета стрибнула. Уп╕ймала ╖╖ босими пальчиками н╕г ╕ перенац╕лила стр╕мкими рухами.

╤ зруйнован╕ були будинки, почали в╕дновлюватися. У тому числ╕ й т╕, що спалив робот убивця.

Олена ╕ Катерина п╕дскочили до монстр╕в-мутант╕в, як╕ почали приходити до тями. Д╕вчата впали на спину ╕ п╕дкинули обох монстр╕в сво╖ми сильними ногами.

Т╕ п╕длет╕ли, перекинулися у сво╓му барражуванн╕. ╤ потрапили головами у см╕тниц╕ з р╕зними недопалками.

╤ як вони взяли та завили в╕д болю.

Олена прочирикала, вискалив зубки:

- В╕дпуст╕ть мене в Г╕мала╖,

В╕дпуст╕ть мене на зовс╕м...

А то я завию, я чи то залаю,

А то я когось з'╖м!

╤ во╖нка з червоним, як кол╕р прапора Лен╕на волоссям, взяла ╕ плюнула мутанту, що застряг у см╕тнику в зад. Той, отримавши розряд жорстокого, пекучого ультраотруйного соку, як п╕дскочить, перевернеться, зареве ╕ зашипить, з диким винням.

╢фросинья ╕ Катерина довбали по ворогу босими ногами, направивши його в пекельному польот╕ в одну точку.

Той як помчить, наче некерована ракета. ╤ довбане в Щедрого, зминаючи останньому панцир.

А пот╕м туди ж полет╕в ╕ людина-носор╕г з╕штовхуючись з╕ сво╖м господарем.

Олена взяла ╕ в захват╕ засп╕вала:

- Хоч родом я з╕ скромного селища,

Де нас вчили жити за ╤лл╕чем.

Бути не бажаю безв╕дмовною телицею,

╤ д╕йною стати коровою не хочу!

╤ вс╕ чотири д╕вчата взяли ╕ сво╖ми босими, мускулистими ногами почали п╕дкидати мутант╕в разом ╕з ╖хн╕м господарем, змусивши ╖х буквально кружляти.

При цьому красун╕ сп╕вали:

Я ти в╕н вона,

Разом ц╕ла кра╖на,

Разом дружна с╕м'я,

У слов╕ ми - сто тисяч Я!

╤ войовниц╕, немов футбол╕сти вищо╖ л╕ги, взяли та забили трьох лиход╕╖в прямо у велику бетонозм╕шувач. П╕сля цього, Олена включила на повну силу двигун.

╤ цих монстр╕в закрутило.

╢лизавета в╕дзначила, взяв знову в руку особливо╖ конструкц╕╖ гармату, в╕дновлюючи зруйнован╕ будинки:

- Ми, як завжди, перемага╓мо...

Олена з усм╕шкою, яка здавалася страшною, прочирикала:

Але якщо чесно говорити,

Ус╕ перемагаю поголовно!

Мисливець перетворився на дичину,

В╕дкрили рахунок, то, безперечно!

Добре розм╕шавши сво╖х опонент╕в, д╕вчата взяли, ╕ без зайвих церемон╕й ╖х запустили. ╤ ось вилет╕в величезний бетонний куб, плюхнувся ╕ застиг на яскравому в╕ртуальному сонц╕!

Катерина зазначила:

- Чергове розбирання на нашу користь!

Олена уточнила:

-В╕ртуальне розбирання!

╤ клацнула босими пальчиками н╕г. В╕д чого виник вогняний м╕хур, що перелива╓ться. В╕н злет╕в вище в пов╕тря, що розширю╓ться на ходу ╕ виблиску╓ вс╕ма кольорами веселки. Ось це був витв╕р мистецтва.

Руда д╕вчина прочирикала:

- Сюрприз╕в казкових повним-повна всесв╕т,

А д╕вчисько, що в битв╕ дуже ц╕нне...

Можу я рушити в пах зло босою ногою,

Вважаю за краще, вт╕м, бути сама собою!

Бути сама собою! Бути сама собою!

Таке д╕вчисько, дике, заводне!

╢лизавета з посм╕шкою кинула:

- Так тримати!

Олена, давлячи монстра, щось невиразне протарахт╕ла.

╢фросин╕я взяла ╕ стягнула з себе л╕фчик, довбала по супостату з кришталю, що раптом виник перед нею пульсарами. Т╕ пролет╕ли та обрушилися на блискучу поверхню. ╤ завдали велико╖, вбивчо╖ сили удару.

Д╕вчина з волоссям б╕лим, як сн╕г, проч╕рикала:

- Д╕вча куля земна сво╖ми грудьми,

Прикрила та врятувала весь св╕т в╕д б╕д...

Не роз╕бралися, видно д╕вки з суттю,

Коли п╕шов у ва-банк грати сус╕д!

Катерина д╕вчина ╕з золотим волоссям, взяла ╕ голою п'ятою довбала по поверхн╕. Одна з труб, що стирчать, луснула в╕д струсу, ╕ наступник╕в солдат противника реально обдало потоком пари.

Д╕вча з шевелюрою, схожа на кульбабу, т╕льки пишн╕ше, взяла ╕ засп╕вала:

- Баня, баня, баня, баня,

Дубовий та березовий наст╕й.

Лазня, баня, баня, баня,

Удар крутий у д╕вчини босий!

╤ ╖╖ перлинн╕ зубки, як в╕зьмуть ╕ блиснуть, наче дзеркало. Ось це д╕вчата-терм╕натори.

Проти таких, як вони, реально жодна арм╕я в╕ртуальних тварин не всто╖ть. ╤ нехай нав╕ть не намагаються.

Олена раптом побачила над м╕стом величезну сн╕гову гору. ╤ поруч копошись як╕сь люди у костюмах в╕к╕нг╕в. Вони були висок╕ ╕ куди б╕льш╕, н╕ж звичайн╕ представники людства.

Руда д╕вчина кричала:

- Нема╓ пощади, нема╓ пощади, нема╓ пощади ворогов╕,

Знай, злий в╕к╕нг, знай, злий в╕к╕нг з тебе з'╖м рагу!

╢лизавета босими пальчиками н╕г п╕дкинула монету. Та прокрутилася ╕ вдарила по ворону, що лет╕ла в пов╕тря. Причому ця с╕ра тварюка була розм╕рами з великого альбатросу. ╤ потрапила ╖й прямо в т╕м'ячко. Ворона знепритомн╕ла ╕ помчала, наче метеорит вниз. ╤ залишала за собою хв╕ст, що димився.

Д╕вчина з блакитним волоссям засп╕вала:

- Любов под╕бна до г╕рського потоку,

Що валиться на землю, немов град.

╤ врубавши, по супостату струмом,

Д╕вча заряджа╓ автомат!

Ворона вдарила у бойового робота, при сво╓му дикому пад╕нн╕, дзьобом. Спрацювало коротке замикання. ╤ величезний к╕борг, як рвоне. П╕сля чого струснуло ╕ гору.

╤ на в╕дважну четв╕рку д╕вчат повалив сн╕г.

Катерина зазначила, сп╕ваючи:

Сн╕гопад, сн╕гопад,

Не мети мен╕ на коси...

Результат, результат -

В╕чно д╕вчата боси!

╤ войовниця взяла ╕ закрутила сво╖м золотавим волоссям, наче була дзи╜а. ╤ одразу ж виникло яскраве сяйво, ╕ полилися потоки вогняних промен╕в. ╤ зам╕сть сн╕гу закапали дощ╕. ╤ було все це дуже красиво, ╕ крапельки переливались у в╕ртуальному сонц╕ немов д╕аманти.

╢лизавета з╕ см╕шком в╕дзначила:

- У б╕знес╕ виявити сл╕д нам таланти,

Найкращ╕ друз╕ д╕вчат - це д╕аманти!

╢фросин╕я хихикнула ╕, вказавши на гору, де в сн╕гу копошилися скандинавськ╕ во╖ни, зазначила:

- Ц╕ хлопц╕, чогось поганого зат╕яли!

Олена запропонувала:

- Давайте з╕ сво╖х червоних соск╕в грудей випустимо заб╕йне пром╕ння смерт╕.

╤ руда мегера засм╕ялася, вискакувавши сво╖ перлинн╕ зубки.

╢лизавета запропонувала:

- Давайте, д╕вча, спочатку висадимо десант!

Катерина ╕з захопленням засп╕вала:

- Як тепло ╖х сердець допомага╓ десантним,

Як тепло ╖х сердець допомага╓ десантним,

Продува╓ться вс╕ма в╕трами в╕йськам!

╤ взяли воятки, роз╕гналися ╕ з ус╕х сил, як в╕зьмуть ╕ стрибнуть.

╤ полетить бойова, агресивна четв╕рка красунь просто у б╕й. ╤, видно, вони готов╕ разом ╕ гори звернути.

Олена в захват╕ взяла ╕ засп╕вала:

Я буду абсолютним чемп╕оном св╕ту,

╤ пронесуся, як блискучий ураган...

Круче, це все твор╕ння Шексп╕ра,

Я стрибну просто у Тихий океан!

╢лизавета п╕дхопила, сп╕ваючи:

- Рвуться у битву, лих╕ спортсмени,

Кожен у перемогу в╕рить палко!

╢фросин╕я додала, скелячи зуби:

- Адже нам будь-яке море, море по кол╕но,

Адже нам будь-як╕ гори до плеча!

╤ ось д╕вчата, ╕ справд╕, видерлися на гору у в╕ртуальн╕й гр╕. Вони налаштован╕, дати б╕й та в╕к╕нгам. Нехай вони нав╕ть г╕ганти в три людськ╕ зрости.

Олена вступила у б╕й. Вона провела сво╖ми мечами млин. ╤ зрубала голову в╕к╕нгу, просп╕вавши:

Не треба голову втрачати,

Не варто посп╕шати.

Не треба голову втрачати,

А раптом та знадобиться,

Ти запиши соб╕ у зошит,

На кожну стор╕нку!

Не треба губити голову!

Не треба губити голову!

А краще швидко вт╕кати!

╢лизавета метнула босими пальчиками н╕г к╕лька голок. Т╕ пролет╕ли ╕ потрапили до стерв'ятник╕в, що л╕тають над в╕к╕нгами. Велик╕, хиж╕ птахи, втративши ор╕╓нтац╕ю, полет╕ли та таранили сво╖ми дзьобами по черепах во╖н╕в-в╕к╕нг╕в. Пробили ╖х, змусивши випустити фонтани кров╕.

Катерина рушила найближчому в╕к╕нгу босою, засмаглою ногою в пах. Змусила його п╕дскочити ╕ в╕д удару перевернутись.

П╕сля чого, д╕вчинка видала:

- Бачиш у неб╕ затемнення,

Це в╕йсько ворог╕в...

Ада настане знамення,

Б╕льше не треба сл╕в!

╤ д╕вчина взяла ╕, як блисне перлинними очима. Оце справд╕ краля, так краля!

╢фросин╕я взяла й засвист╕ла. Пара сосен в╕д свисту струснулась, наче на них обрушилися бамбуков╕ палиц╕. ╤ вниз полет╕ли важк╕ шишки. Вони вдарили по головах в╕к╕нг╕в, пробиваючи ╖х разом ╕з шоломами.

Д╕вчина-блондинка в╕дзначила:

- Пускаю я ворог╕в у витрату,

М╕й перший х╕д, останн╕й х╕д!

╤ ось залишився т╕льки найб╕льший, широкоплечий у золотих обладунках в╕к╕нг-главар.

╤ в╕н ревнув на всю горлянку:

- У вас нема╓ шанс╕в! У мене сокира Тора!

Громила-в╕к╕нг замахнувся ╕ послав ╕з сокири ц╕лу хвилю цунам╕.

Д╕вча злегка присипало сн╕гом.

Але вони жваво встали.

Олена зрозум╕ла впущений во╖ном-г╕гантом кошик, гаркнувши:

- Ну, збирайся супостат у гаманець!

╤ вона взяла ╕ нею струснула.

╢лизавета засп╕вала з милою посм╕шкою:

- Хлопчик м╕й, м╕й малюк,

В цей час ти не спиш,

╤ в як╕йсь нев╕дом╕й кра╖н╕,

Будуть тво╖ думки про мене!

В╕к╕нг-велетень ще раз замахнувся. ╤ ось т╕╓╖ ж мит╕ в╕н в╕дчув спотворення простору. ╤ його, немов лебедина п╕р'╖нка, всмоктало потужним пилососом.

╤ г╕гант розплющився в кошику, ставши розм╕рами з макове зернятко.

Олена посм╕хнулася ╕ в╕дзначила:

- Ось це справд╕ перетворення!

Катерина з посм╕шкою засп╕вала:

- Буде примусове л╕кування, та кумедн╕ перетворення!

╢лизавета з тривогою дивилася в гору ╕ пом╕тила:

- П╕д сн╕гом замасковано бомбу!

Олена пискнула:

- Атомна?

Д╕вчина з блакитним волоссям буркнула:

-Бери сестра вище - термопреоннова!

Руда войовниця округлила оч╕ ╕ запитала:

- ╤ як ми ╖╖ знешкодимо?

╢фросин╕я хихикнула ╕ проворкувала:

- Для цього потр╕бно з наших червоних соск╕в випустити ╕нфразвук. Давайте д╕вчата, чотири, це в ун╕сон зробимо!

╤ войовниц╕ взяли ╕ довбали потоками величезно╖ енерг╕╖ з╕ сво╖х руб╕нових соск╕в.

Термопреоннова бомба крекнула ╕ вимкнулася. П╕сля чого заграв урочистий марш.

Олена прочирикала:

- Хто захоче бомбу, той отрима╓ по лоб╕!

. РОЗД╤Л ╧ 7.

Д╕вчата виринули з в╕ртуально╖ реальност╕. Вони вже награлися, а справа насамперед.

Катерина пом╕тила, п╕сля пригод в╕рта:

- Ось ╕ платити н╕чого не треба. ╤ як ще люди ходять на атракц╕они!

Олена пом╕тила з усм╕шкою:

- Що найдивовижн╕ше, але ╓ ще ╕ндив╕ди, як╕ читають книги. А це вже взагал╕ в жодн╕ ворота не л╕зе.

╢лизавета пом╕тила:

- Я книги теж ╕нод╕ читаю, ╕ подекуди ╖х нав╕ть пишу! Тож не будемо це рахувати за дивина.

╢фросин╕я прочирикала:

Багато неясного в дивн╕й кра╖н╕,

Можна заплутатися ╕ заблукати.

Нав╕ть мурашки б╕жать по спин╕ -

Якщо уявити, що може статися!

П╕сля чого вс╕ чотири д╕вчата взяли ╕ закрутилися, наче дзи╜а навколо сво╓╖ ос╕. ╤ нав╕ть почали п╕дн╕матися у пов╕тря. Вони, красун╕, сл╕д сказати косм╕чного класу.

Пот╕м д╕вчата застигли у пов╕тр╕, п╕сля чого ╢лизавета в╕дзначила:

- Ми й так надто вже в╕двол╕клися в╕д пошук╕в викрадач╕в м╕жгалактично╖ ракети. Зам╕сть шукати злочинц╕в, четв╕рка д╕вчат-мутант╕в валя╓ дурня, або розважа╓ться р╕зними н╕кому не потр╕бними в╕ртуалками!

Олена заперечила:

- ╤гри у в╕ртуальн╕й реальност╕ дуже сильно розвивають ╕нтелект. Про це не сл╕д забувати.

Катерина додала:

- А також ще й км╕тлив╕сть!

╢фросинья кивнула:

- Пригод у житт╕ не вистача╓, то ми ╖х беремо у в╕ртуалц╕!

╢лизавета кивнула:

- Це правильно, але про головне забувати не сл╕д. Тож давайте проскану╓мо ╕нформац╕ю з Г╕пернета.

╤ вся четв╕рка взяла ╕ засп╕вала:

-Ми д╕вчата-шукач╕ класу супер,

Знайдемо будь-яку волосину, що впала...

Нехай облама╓ пес брехучий зуби,

У нас дуже голосний голосок!

Д╕вчата почали розглядати ╕нформац╕ю з Г╕пернета. Але ╖╖ було так багато, що буквально в очах рябило. ╤ н╕чого сутт╓вого не було. Того, за що можна було б реально зачепитися. Поки що, кр╕м запаху дитинства н╕чого.

Олена запропонувала:

- А що якщо вс╕ дитяч╕ садки перев╕рити?

Катерина з╕ см╕шком в╕дпов╕ла:

- Ц╕ную тв╕й гумор!

╢фросин╕я хихикнула ╕ в╕дзначила, теж ╕з см╕шком:

- Так, може ще й божев╕льн╕ вдома обстежити?

╢лизавета тут неспод╕вано кивнула:

- А ось у ц╕й ╕де╖ щось ╓. Божев╕льних не так ╕ багато, завдяки покращен╕й генетиц╕. А ось божев╕лля та ген╕альн╕сть - ходять поруч ╕ пл╕ч-о-пл╕ч!

Олена тут зазначила:

- Можливо, ми теж трохи божев╕льн╕. Прожили понад дв╕ тисяч╕ рок╕в, а з дитинством ще не розлучилися. Принаймн╕ я. Як була, так ╕ уявляю себе босонога д╕вчинкою з дитячо╖ колон╕╖.

Катерина кивнула головою:

- Так правильно! Ми, обидв╕ чорт╕вки, тупот╕ли зону! Ось решта цього не зна╓, ╕ цим в╕д нас в╕др╕зняються.

╢лизавета заперечила:

- Я побувала у н╕мецькому полон╕ та у стал╕нському С╤ЗО. Отже, така в'язниця, знаю. ╤ в табор╕ довелося бути на дорослому ув'язненн╕.

╢фросинья кивнула:

- На малол╕тку ми не були, але на доросл╕й зон╕ нам довелося побувати вс╕м чотирьом. А пам'ята╓те, як ми добров╕льно стали ув'язненими ж╕ночо╖ в'язниц╕ США, виконуючи одне ц╕каве завдання?

Олена з усм╕шкою кивнула:

- Я це пам'ятаю. Так, це чудово, коли тебе маца╓ ╕ залазить на вс╕ д╕рки наглядачка. Там в Америц╕ така розпуста, ╕ ст╕льки р╕зних лесб╕янок. Це просто чудово!

Катерина сердито зауважила:

- Можливо! Але це головне.

╢лизавета в╕дзначила дуже серйозно:

- Так, треба вивчити ус╕ ╕стор╕╖ псих╕чних хвороб. Особливо парано╖дально╖ шизофрен╕╖. ╤нод╕ таке захворювання робить людину дуже обдарованою ╕, водночас, асоц╕альною. Ось тут може знайтися ключ до розв'язання складно╖ загадки.

╢фросинья кивнула з усм╕шкою:

- Саме так. Т╕льки косм╕чна держава велика, у н╕й трильйони людей, ╕ псих╕чно хворих ╕з них знайдеться не так уже й мало. Та що нам це дасть? Дума╓те, справд╕, под╕бне перев╕рив кл╕н╕чний шизофрен╕к?

Олена нагадала:

- Г╕тлер мав ознаки реального, кл╕н╕чного шизофрен╕ка. З одного боку, в╕н шкодував нав╕ть овечок, яких р╕зали на м'ясо. Але при цьому був жорстокий у реальних д╕яннях до людей, особливо до ╓вре╖в.

Катерина зауважила:

- Швидше, нав╕ть не сам Г╕тлер, а його затят╕ п╕дручн╕. Чому, вт╕м, не легше. Але в будь-якому раз╕ пошук серед псих╕чно хворих, хоч якась зач╕пка!

╢фросин╕я засп╕вала:

На безумств╕ трима╓ться св╕т,

Божев╕льн╕сть хвилю╓ з розмахом.

Напруга вища сил,

Проявля╓ться з болем та страхом,

Т╕льки страх нам подару╓ друз╕в,

Т╕льки б╕ль спонука╓ працювати,

Тому я хочу все сильн╕ше.

Г╕перплазмою в натовп вибухнути!

Олена хих╕кнула в╕дзначивши:

- Оце справжн╕й розум блондинки!

╢лизавета взяла ╕ босими пальчиками ноги жбурнула голку. Та пролет╕ла ╕ потрапила в овода, приколовши комаху до пальми. ╤ д╕вчисько з досить задоволеним виглядом в╕дзначило:

- Як бачите, я можу! ╤ ми вс╕ можемо, хай нам ╕ дв╕ тисяч╕ рок╕в!

Олена засп╕вала, вискалив зубки:

Дв╕ тисяч╕ рок╕в в╕йна,

В╕йна без розумних причин.

Д╕вча в бою не одна,

Хоч мало лишилося чолов╕к╕в!

П╕сля чого д╕вчата, не змовляючись, пол╕зли в Г╕пернет, щоб там збирати в╕домост╕ про псих╕чно хворих людей. ╥м цього дуже хот╕лося. Точн╕ше, Олен╕, рудому мегер╕ було дуже ц╕каво. А ось решта член╕в команди не особливо рвалася це спробувати на соб╕.

╢лизавета переглядала ╕нформац╕ю у дикому темп╕.

Ось, наприклад, псих╕чнохвор╕ люди Венери. Як ╕ оч╕кувалося, хворих на парано╖дну форму шизофрен╕╖, виявилося всього четверо: три д╕вчини ╕ один юнак. Небагато для велико╖ планети. Були з ╕ншими формами захворювання. Теж небагато.

Олена в╕дзначила з посм╕шкою:

- Пров╕да╓мо психов, чи як?

Катерина з усм╕шкою додала:

- Це була б дуже непогана ╕дея. Давно я божев╕льних не бачила.

╢лизавета запропонувала:

- Можна зв'язатися з ними через Г╕пернет. Вступити в контакт.

╢фросинья кивнула:

- Чудово! Ласкаво просимо.

Д╕вчина з син╕м волоссям негайно вийшла на зв'язок ╕з першою пац╕╓нткою. Зовн╕ - це була ц╕лком нормальна д╕вчина, мабуть, вродлива, як ╕ вс╕ представниц╕ людсько╖ раси. Вона п╕дморгнула Олен╕, запитавши:

- Ти мене коха╓ш?

Д╕вчина з блакитним волоссям з посм╕шкою в╕дпов╕ла:

- Звичайно!

Так перекинулася ╕ проворкувала:

- Так займися з╕ мною коханням!

╢лизавета хихикнула ╕ в╕дпов╕ла:

- Давай просто у в╕рт╕!

╤ т╕ла д╕вчат оголилися ╕ сплелися разом у клубок. А Олена приступила до ╖хнього сканування. ╤ насамперед зачитувала емоц╕╖ та почуття, а також промацувала пам'ять д╕вчини-шизофренички. ╤ це було по сво╓му ц╕каво, хоча пам'ять псих╕чн╕ хворе д╕вчисько в╕др╕знялася сво╓р╕дн╕стю. ╤ часом набувала екзотичних форм.

╢лизавета теж насолоджувалась ╕ працювала. Поки що н╕чого ц╕нного контакт не давав.

Та й взагал╕, лог╕ка та ╕нту╖ц╕я п╕дказували, що це не найкращий шлях. Тим б╕льше, нав╕ть якщо ватажок ╕ шизофрен╕к, то навряд чи в╕н, або вона так просто сид╕тимуть на планет╕ ╕ чекатимуть, поки ╖х зловлять ╕ вивернуть навивор╕т.

Д╕вча-шизофреничка запитала:

- Ти така гаряча... Мабуть, зовс╕м юна?

╢лизавета машинально брязнула:

- Н╕! Мен╕ дв╕ тисяч╕ рок╕в.

Д╕вча-шизофреничка зарев╕ла:

- То ти стара! ╤ спокуша╓ш юних д╕в! Геть зв╕дси!

╢лизавета кивнула:

- Скатертиною дорога!

╤ в╕д╕рвалася в╕д не╖. Все одно всю пам'ять в╕дсканувала ╕ н╕чого, кр╕м марення, так ╕ не знайшла. Хоча, часом марення було ╕ химерне, ╕ викликало ╕нтерес сво╓ю барвист╕стю.

П╕сля чого в╕чна д╕вчина в╕д'╓дналася.

Олена запропонувала:

- Давай тепер я!

╤ во╖нка з рудим волоссям взяла ╕ стрибнула через в╕рт до юнака-шизофрен╕ка. Той був симпатичним на вигляд, але заскулив в╕д страху, побачивши руду, ╕ пробурмот╕в:

- В╕дьма!

Олена хихикнула, зауважила з см╕хом:

В╕дьма, в╕дьма, в╕дьма,

Нечиста сила...

╤ зв╕дки в╕дьма з'явилася я,

В╕дьма, в╕дьма, в╕дьма,

Я назавжди красива,

Решта повне ф╕гня!

╤ руда д╕вчина взяла ╕ п╕дморгнула сво╖ми дуже яскравими смарагдовими очима.

Юнак пом'якшав ╕ кивнув:

- Хочеш зайнятися з нами коханням? Ми не проти!

Олена хихикнула ╕ проч╕рикала:

- ╤ ми теж не проти!

П╕сля чого ╖хн╕ т╕ла сплелися до клубка. Займатися сексом через Г╕пернет - це чудово. ╤ при╓мно, ╕ жодно╖ зарази.

Зрозум╕ло, у юнака сканували д╕вчата ╕ св╕дом╕сть, ╕ п╕дсв╕дом╕сть, ╕ пам'ять. У шизофрен╕к╕в дуже багато чого ц╕кавого та барвистого хова╓ться в голов╕.

╤ тут можна багато зробити, ╕ отримати масу задоволення. Нав╕ть, коли все було завантажено, Олена не хот╕ла розлучатися з юнаком, ╕ ╖╖ важко в╕д╕рвали в╕д нього.

Пот╕м були ще дв╕ д╕вчини. Тут з ними зайнялися ╢фросинья та Катерина. Причому одночасно. ╤ це теж велике задоволення, ╕ багато чого отриму╓ш п╕знавального. А д╕вчата, скаж╕мо так, дуже нав╕ть крут╕ та чудов╕.

╤ можуть ще дуже барвисто засп╕вати. Але це зроблять без причини.

У будь-якому раз╕ перших чотирьох шизофрен╕к╕в парано╖дально╖ форми сл╕дч╕-мутанти перев╕рили, але не знайшли сутт╓вих зач╕пок.

Олена зазначила:

- Процес сам по соб╕ при╓мний, але щось сутт╓вого в ньому нема╓!

Катерина прочирикала:

- Знайти таким методом викрадач╕в, все одно, що ритися в сноп╕ с╕на в пошуках голки.

╢фросин╕я заявила:

- Звичайно, це далеко не найкраща ╕дея, ось так шукати! Зате при╓мний процес.

╤ д╕вчата хором засп╕вали;

Один два три -

Шпигун╕в роз╕рви,

Чотири, в╕с╕м, п'ять -

Бандит╕в убивати!

╢лизавета, п╕сля цього, знову згадала сво╓ славне минуле на фронтах Друго╖ св╕тово╖ в╕йни, ╕ фатальний, кошмарний сорок перший р╕к;

╢лизавета в╕дчувала, як порина╓ у глибокий вир, безпросв╕тно чорний, ╕ лише у висот╕ злов╕сно мерехтять з╕рки, що випалюють оч╕. У м╕ру занурення на груди тисне все сильн╕ше, в голов╕ стукають кувалди, ╕ кожен ╖хн╕й удар ста╓ все б╕льш болючим ╕ важким. Нарешт╕ ╖╖ т╕ло стосу╓ться дна, холодить потилицю, д╕вчина хоче схопитися ╕ не може поворухнутися. Тут навколо, одночасно, з ус╕х бок╕в чу╓ться писк, шарудять як╕сь др╕бн╕ ╕стоти. ╢лизавета в╕дчува╓, як шалено у не╖ в грудях б'╓ться серце. На не╖ кидаються щури, велик╕, як кролики та р╕знокольоров╕, з переважанням кривавого в╕дт╕нку. Вони кидаються ╕ починають рвати. ╢лизавета скрику╓ ╕... Отямиться.

Два н╕мецьк╕ солдати мацають д╕вчину, пот╕м р╕зко п╕дн╕мають за волосся:

- Шнель! Вставай, суко!

╢лизавета вста╓, ╖╖ хита╓. Д╕вчина крутить головою, вона у не╖ важка. Ух! Але начебто все ц╕ле.

Н╕мц╕ будують колони полонених, чолов╕к╕в та ж╕нок окремо. Олена нав╕ть здивувалася, що ст╕льки тих, хто здався. Одних ж╕нок, понад п╕всотн╕, поранених не видно, мабуть, фашисти таких просто добили. П╕дганяючи прикладами д╕вчат, (майже вс╕ ж╕нки-в╕йськов╕ молод╕ та нещодавно покликан╕), погнали дал╕. Було досить жарко, з деяких ж╕нок з╕рвали г╕мнастерки, ╕ вони хизувалися в сорочках.

╢лизавета запитала кап╕тана Валентину Синицю, у не╖ на обличч╕ красувалася пара значних синц╕в:

- Ну, ╕ що тепер, Валю?

Кап╕тан, двадцятивосьмир╕чна, досить гарна рудоволоса д╕вчина, в╕дпов╕ла:

- Н╕чого, якщо н╕ч буде темна, то втечемо!

╢лизавета оглянула себе:

- Думаю що так! Полон не для радянських людей. Начебто пошкоджень нема╓, уламки помилували мо╓ т╕ло. Ось т╕льки у голов╕ шумить.

Валентина в╕дпов╕ла:

- Тебе, схоже, приголомшило. Брр! Але я сама не зрозум╕ю, як опинилася в полон╕. П╕столет-кулемет заклинив, а решта д╕вчат здалася. В результат╕, попалася, як остання дурниця.

╢лизавета кивнула:

- Так, добрий початок в╕йни. Не встигла ще нав╕ть одного н╕мця вбити, як потрапила до полону. Дикий жах! А якщо не встигнемо втекти?

Валентина в╕дпов╕ла:

- Зна╓ш, ти надзвичайно гарна. Золотокудра, з ╕деальною ф╕гуркою. Я ще н╕коли не бачила красив╕шу д╕вчину, н╕ж ти!

╢лизавета в╕дмахнулася:

- Нав╕що мен╕ ц╕ компл╕менти. Та й ти не хлопець.

Кап╕тан пом╕тила:

- Тебе можуть просто з╜валтувати.

╢лизавета розгубилася:

- Як це згвалтувати?

Валентина щиро здивувалася:

- Ти що, не зна╓ш?

╢лизавета заплескала очима:

- Теоретично, звичайно, знаю, але...

Валентина примружилася:

- Ти що, н╕коли не пробувала з хлопцем?

╢лизавета заперечливо хитнула головою:

- Звичайно, н╕! Взагал╕, комун╕ст не повинен розкладатися морально ╕ кохатися поза шлюбом!

Валентина знизала плечима:

- Як сказати! На мою думку, це особиста справа кожного. Кр╕м того, чолов╕ки вс╕ р╕зн╕, ╕ задоволення в╕д них отриму╓ш по-сво╓му. Тут так просто не вгада╓ш, але чолов╕к швидко при╖да╓ться.

Д╕вчина-комсомолка, що йде справа, заперечила:

- Для людини головне духовне сп╕лкування, а не зв╕рин╕ ╕нстинкти.

Валентина п╕дняла палець догори:

- Не балакатимемо на непристойн╕ теми. Може, краще поговоримо про парт╕ю та побудову комун╕зму?

╢лизавета хот╕ла щось сказати, як наказав, колон╕ зупинитися.

Вони опинилися прямо перед бетонованим майданчиком, до якого п╕д'╖хала пара вантаж╕вок та автомоб╕ль. Одночасно з'явилася ще одна колона гнаних ж╕нок. Судячи з одягу, це були цив╕льн╕ особи.

З н╕мецького, пофарбованого в кол╕р хак╕, автомоб╕ля виповз огрядний н╕мець. В╕н мав непри╓мне, погано поголене обличчя з потр╕йним п╕дбор╕ддям, ╕ дивний двоствольний автомат за плечима. А ось кашкет, на якому блищала емблема - дв╕ блискавки, видавала есесовця. Фашист вийшов перед д╕вчатами ╕ скомандував ламаною рос╕йською мовою:

- Р╕вняючись! Смирно!

Д╕вчата машинально витяглися, далася взнаки в╕йськовий вишк╕л. Одна з д╕вчат, щоправда, звол╕кала ╕ отримала приклад по поп╕.

Есесовський оф╕цер досить крякнув, подивився на ж╕ноч╕ ноги ╕ скомандував:

- Ус╕м зняти чоботи!

Д╕вчата здригнулися, по рядах пролунав гом╕н. Жирний н╕мець демонстративно поз╕хнув ╕ мляво пробурмот╕в:

- Хто не послуха╓ться, той буде пов╕шений! - ╤ тут неспод╕вано гр╕зний окрик. - Шнель! Шнель!

Д╕вчата почали роззуватися. ╢лизавета в╕дчула, як автоматично рухаються ╖╖ руки. Таке в╕дчуття, н╕би п╕дкорятися фашистським нелюдам для не╖ звичне. Зняла один чоб╕т, в╕дчувши голою стопою при╓мну теплоту бетонного покриття. Пот╕м другий, акуратно поставила ще нов╕, недавно видан╕ шк╕рян╕ чоб╕тки (кирзов╕ з'являться т╕льки в к╕нц╕ в╕йни). Тут почулися крики. Юна, не старше ш╕стнадцяти рок╕в, д╕вчина вискочив ╕ закричала:

- Не зн╕матиму, олухи! Нехай краще з мене мертвою зн╕муть!

Н╕мець-бор╕в подав знак, два висок╕ есес╕вц╕ схопили д╕вчину ╕ потягли на заздалег╕дь приготовлену шибеницю.

Д╕вчата-в╕йськовополонен╕ з╕тхнули, але заперечити н╕хто не посм╕в, видно позначився шок полону.

- На гак ╖╖! - крикнув жирний фашист. - Нехай не одразу здохне! Знатиме, б╕са, як чинити оп╕р.

З юно╖ д╕вчини з╕рвали одяг, есесовець нав╕ть тицьнув сигару в рожевий сосок красун╕. Д╕вча зойкнуло ╕ прокричало:

- Запам'ятайте, мене звуть Таня! Смерть фашистам!

Есесовський оф╕цер зарев╕в:

- Вирвати ╖й язик!

До д╕вчини п╕дскочив мордовор з╕ з╕м'ятим брудним фартухом ╕ щипцями в руках. ╤нший г╕тлер╕вець стиснув д╕вчин╕ щоки, в╕дкривши рота. Вона намагався пручатися. але сили надто вже нер╕вн╕. З рота д╕вчини полилася кров, а сама вона в╕д больового шоку зомл╕ла. Фашистський нелюд кинув вирвану мову ╕ розтоптав чоботом. Обвисле голе д╕вчисько г╕тлер╕вц╕ швидко пов╕сили рубом на гострий корабельний гак. Вона мляво скрикнула ╕ затремт╕ла, додатковий б╕ль прив╕в до тями. На обличчях у фашист╕в було написано блаженство, то неймов╕рне почуття садистського задоволення, коли завда╓ш б╕ль соб╕ под╕бного. Нав╕ть якщо це красива д╕вчина з╕ св╕тлим волоссям. Тут до садизму дода╓ться ╕ сексуальний елемент.

╢лизавета заплющила оч╕, щоб не бачити такого свав╕лля. Тим часом до них п╕д╕йшла колона полонених, цив╕льних ж╕нок. ╥хн╕ фашисти так само змусили роззутися. Ж╕нок п╕д╕брали молодих, на вигляд жодно╖ не було б╕льше тридцяти п'яти та молодших ш╕стнадцяти. М╕цн╕ б╕лоруськ╕ баби, здеб╕льшого св╕тловолос╕, блакитноок╕, при╓мн╕ на вигляд, кров ╕з молоком.

Жирний оф╕цер знову скомандував:

- Зняти верхн╕й одяг!

╢лизавета раптом почервон╕ла, а якщо фашисти ╖╖ залишать ╕ зовс╕м голою? А пальц╕ вже розст╕бають г╕мнастерку. Громадянськ╕ ж╕нки плачуть ╕ стогнуть, наче йдуть на страту. В одн╕╓╖ з них у руках немовля. Г╕тлер╕вець вихоплю╓ його з рук. Ж╕нка-мати кида╓ться ╕ отриму╓ удар багнетом у жив╕т. Пада╓, надриваючись нестямним криком. Есесовський оф╕цер поб╕га╓ до немовляти, кида╓ його п╕д ноги та почина╓ топтати. Причому робить так, щоб в╕н помер не одразу, ламаючи н╕жн╕ ручки та н╕жки.

Мати ви╓ ╕ ╖╖ тягнуть до шибениц╕, щоб ще живу пов╕сити на гак. По дороз╕ рвуть на частини одяг ╕ б'ють прикладами. Пот╕м, у к╕нець, пон╕вечену здригають, при цьому, весело см╕ючись, немов обкурившись марихуаною.

╢лизавета прошепот╕ла:

- ╤ чи ╓ ╖хньому зв╕рству межа. Хто ╖х народила, ж╕нка, чи вовчиця?

Валентина сказала з пристрастю:

- Ми цього н╕коли не пробачимо ╕ не забудемо. За кожне сво╓ зв╕рство фашисти поплатяться сторицею.

╢лизавета в╕дпов╕ла:

- На це не вистачить ус╕╓╖ Н╕меччини.

Валентина пожартувала:

- Що лишиться, то на Япон╕ю!

Головний г╕тлер╕вець все ще не заспоко╖вся, у його тупих очах гор╕ло безумство, маленький рот кривився:

- А тепер попереджаю! Ми поведемо вас на територ╕ю Н╕меччини. На тих, хто добре поводитиметься, чека╓ гарне м╕сце, харчування, а в майбутньому почесне громадянство Велико╖ Н╕меччини. Але якщо хтось втече, то за кожного вт╕кача, я накажу спалити живцем двадцять заручниць. Ви мене зрозум╕ли? - рев нег╕дника посилився. - А зараз, ви наочно побачите, що означа╓ не слухатись фюрера.

Фашисти кинулися в колон╕ цив╕льних ж╕нок ╕ вибрали десяток найнегарн╕ших на вигляд. ╥х безцеремонно тягли за волосся ╕ збили до купи. П╕сля чого есес╕вц╕ почали скручувати ж╕нок колючим дротом. Т╕ в╕дчайдушно верещали, намагалися вирватися. У в╕дпов╕дь отримували прикладами по плечах та у груди.

Жирний оф╕цер досить усм╕хнувся:

- Ну, а тепер смолоскип ╖м! Нехай "насолодяться" болем!

╤ знову ╕д╕отськ╕ см╕шки фашистських зв╕р╕в. Тро╓ есес╕вц╕в ╕з дегенеративними ф╕з╕оном╕ями витягли бак ╕з бензин╕в, в╕дкрутили кришку. Не дивлячись на в╕дстань, до ╢лизавети долинув огидний запах палива. Схоже, це був низькооктановий бензин, отриманий у результат╕ г╕дрол╕зу вуг╕лля. На всю численну техн╕ку фюреру не вистачало природно╖ нафти, нав╕ть з урахуванням поставок СРСР, тож ф╕зики Третього Рейху виявляли винах╕длив╕сть. У цього бензину була особлив╕сть, нижча, пор╕вняно ╕з звичайним, температура гор╕ння, а також те, що в╕н починав замерзати вже за дев'яти градус╕в морозу. Свого часу, це позначиться п╕д час в╕йни. Скручен╕ металевим колючим дротом ж╕нки в╕дчайдушно махали руками (т╕, у кого вони були в╕льними). Фашисти посм╕хаючись ╕ щось вигукували н╕мецькою.

╢лизавета в╕дчайдушно запитала:

- Невже ╖х п╕дпалять?

Валентина в╕дпов╕ла з гн╕вом:

- Н╕, в╕дпустять! Та ще т╕стечок дадуть на дорогу!

╢лизавета сплакала:

- ╤ це ж так жорстоко! Ну гаразд, чолов╕ки, але ж╕нки чомусь повинн╕ так страждати!

Валентина висловила припущення:

- Н╕мцям потр╕бн╕ слов'яни, лише як раби. А раб повинен боятися ╕ слухатися. Це диктат, що сто╖ть на страху. А щоб залякати, треба завдати болю.

╢лизавета блиснула блакитними очима:

- ╤ щоб роздратувати, треба завдати б╕ль!

Спалахнуло полум'я, вогонь поширювався не так швидко, як за звичайного бензину, ж╕нки рвалися, намагаючись порвати др╕т, з ╖х розпорошеними голками т╕л, капала кров.

╢лизавета здавалося, що час повзе напрочуд пов╕льно, наче зм╕йовик, пов╕яв св╕жий в╕тер, ╕ т╕лу, ледве прикритому легкою сорочкою, стало холодно.

Полум'я, нарешт╕, охопило вс╕х ж╕нок-мучениць, ╖х крики стали набагато голосн╕шими. Шк╕ра на очах покривалася пухирями ╕ злазила. Запах паленого ставав дедал╕ сильн╕шим. В╕н його нудило, ╕ з очей д╕вчат текли сльози. Головний фашист прокукарекав з ╓хидною усм╕шкою:

- Якщо хтось втече, я вас ус╕х таким чином спалю! Хайл╕! Хайль Г╕тлер, найб╕льший правитель всесв╕ту!

Фашистськ╕ солдати д╕стали з-за пояс╕в губн╕ гармошки та весело заграли на них. Причому видно повною в╕дсутн╕стю слуху г╕тлер╕вц╕ не страждали. Але в╕д цього музика здавалася ще злов╕сн╕шою.

Жирний оф╕цер прорев╕в рос╕йською:

- Ль╓ться музика, музика, музика! То сумно, то несм╕ливо дихаючи! Хто весело танцю╓ п╕д дудочку, в╕д яко╖ св╕тл╕ша╓ душа! Ль╓ться музика, музика, музика, геть смуток, вистачить н╕мц╕ тужити! Неск╕нченна, в╕чна, юна, в╕д яко╖ так хочеться жити!

Його пом╕чник, рудий оф╕цер прокукарекав:

- Танцюють вс╕! Ну, суки, танцюйте, чи я вас ус╕х спалю!

Д╕вчата стали несм╕ливо перебирати босими ногами. Головний фашист м╕цно закричав, розмахуючи руками:

- Жив╕ше! Ну, сучари та пов╕╖, жив╕ше!

Д╕вчата стали в р╕зноб╕й рухатися куди швидше, але це мало нагадувало культурний танець, а швидше було диким танцем папуас╕в, узбережжя Парагваю!

Фашисти п╕дб╕гали до ж╕нок ╕ били кулаками по обличчю, щось несамовито верещали ╕ хрюкали.

Головний фашист зробив жест. Хлопчик у форм╕ Г╕тлер-югента п╕дн╕с йому пляшку коньяку. Жирна свиня потягла прямо з горла, сорока градусна р╕дина з╕гр╕ла жив╕т. Боров запитав хлопця в акуратн╕й форм╕:

- Тоб╕ вже ╓ чотирнадцять, дозволяю застрелити будь-яку пов╕ю!

На обличч╕ хлопця виникло розчарування:

- ╤ лише застрелити? Це надто м'яко! - вигукнув в╕н.

Жирний виродок хрюкнув:

- А що ти хочеш ╖й зробити?

Хлопчик огризнувся:

- Запороть до смерт╕, а пот╕м п╕дпалити!

- Ну гаразд, давай! Т╕льки швидше, цих телиць треба ще встигнути вчасно пригнати до Н╕меччини.

Хлопчик, виблискуючи сл╕пучими, густо начищеними чоботями, рушив уздовж ладу ж╕нок. В╕н хижо скалився ╕ жорстоко посм╕хався. ╤нод╕ юний г╕тлер╕вець зупинявся ╕ штовхав ту чи ╕ншу ж╕нку ногою в жив╕т, але вибору не робив.

╢лизавета молилася нев╕домо кому, т╕льки не мене! Але ось молодик саме зупинився навпроти не╖ ╕ вказав пальцем:

- Ось ця пов╕я, моя!

╢лизавета завмерла, зрадливо затремт╕ла, а засмагле личко збл╕дло. Головний фашист неспод╕вано заперечив:

- Найн!

Хлопчик-фашист образився:

- Це ще чому?

Боров в╕дпов╕в:

- Надто вже вона гарна! Просто чудова д╕вчина, ╖╖ можна подарувати якомусь генералов╕ та виручити велик╕ грош╕.

Юний г╕тлер╕вець, неохоче, погодився:

- Гаразд! Т╕льки оск╕льки ти в╕дмовив мо╓му першому прохання, я замучу дв╕ пов╕╖!

. РОЗД╤Л ╧ 8.

Пацан повернув, швидко проб╕гся ╕ вибрав двох молодших д╕вчат. В╕н цього разу посп╕шав, побоюючись, щоб не вирвали законного видобутку.

Д╕вчата вискочили на площу сам╕, можливо, вони спод╕валися, що гарний хлопчик помилу╓ ╖х якщо вони будуть пок╕рн╕. Юнець зневажливо пирхнув:

- На кол╕на ╕ ц╕луйте мен╕ чоботи!

Д╕вчата впали ╕ поповзли. Вони впевнено ц╕лували лощену шк╕ру, в╕дчуваючи сильний запах дорого╖ вакси. Син Г╕тлер-югента раптом р╕зко схопив д╕вчат за волосся ╕ з силою п╕дняв ╖х:

- Що, сучки! - прошип╕в пацан рос╕йською. - Жити набридло? А тепер негайно роздягайтеся!

Д╕вчата гарячково скинули одяг, залишившись в одних трусиках. Юний садист наказав:

- Лягай, на затискач╕.

Д╕вчата пок╕рно лягли, а пом╕чники-есес╕вц╕ закр╕пили руки та ноги у спец╕альних колодках. Хлопчик пров╕в пальцями по спокусливим, ще не встиглим запилитися рожевим п'ятам д╕вчат. В╕н раптом в╕дчув сильне збудження ╕ несамовито прокричав:

- Тяжкий бат╕г мен╕!

П╕дручн╕ передали бат╕г. Вона була не простою, а складалася з розпеченого до червоного дроту, з гострими з╕рочками. Удари таким знаряддям б╕льш чутлив╕.

╢лизавету кинуло в жар, коли вона подумала над тим, що на не╖ чекало. Ось в╕н жахливий оскал фашизму, коли люди перетворюються на зв╕р╕в. ╤ ц╕ пекельн╕ муки нелюд╕в, як╕ втратили елементарн╕ людськ╕ почуття.

Батога злов╕сно свистить ╕ обрушу╓ться на гол╕ спини д╕вчат. Удар до к╕стки розтина╓ шк╕ру та м'ясо. Юний фашист досить муркот╕в, в╕н почував себе справжн╕м Богом. Так, це було божество зла ╕ незламно╖ вол╕, позбавлене почуття найменшого сп╕вчуття. Вт╕м, у Г╕тлер-югент╕ вчили, що сп╕вчуття - це слабк╕сть! Жаль, погане почуття не г╕дне ╕стинного ар╕йця. Ворога мало вбити, його треба змусити страждати ╕ якнайменше принизити. Слов'яни, нижча нац╕я, под╕бна до ╓вре╖в, ╕ вбити слов'янина, це все одно що прик╕нчити скаженого собаку. Що таке сумл╕ння? Пекельна пастка душ╕, придумана ╓вреями та рос╕йськими ф╕лософами. Справжн╕й ар╕╓ць не зна╓ докор╕в сов╕ст╕, т╕льки одне в нього виклика╓ досаду, те, що мало вбив ворог╕в. А ось жорстоко помучити ж╕нку, чи дитину, найвищий прояв ар╕йсько╖ доблест╕.

Трусики лопнули п╕д ударами розпеченого дроту ╕ зл╕зли з с╕дниць. Д╕вчата спочатку кричали, але хлопчик був не по роках сильний, ╕ вони швидко затихли, знепритомн╕вши в╕д страшного шоку. Вт╕м, г╕тлер╕вськ╕ кати не розгубилися, вони обрушили на голови юних красунь заздалег╕дь приготовлен╕ в╕дра з крижаною водою (використовуючи пох╕дний холодильник). Тим часом малол╕тн╕й садист знову розжарив на вогн╕ др╕т ╕ обрушив його на бос╕ д╕воч╕ ступн╕. ╤ знову страшн╕ верески, крики, в яких не було н╕чого людського.

╢лизавета ледве трималася на ногах, здавалося, зв╕дки могли взятися сили, щоби таке витримати. Це було щось позбавлене найменшого сенсу, що далеко сто╖ть за межами людського. Дивно, як це могла так чинити такий милий на вигляд хлопчик, майже дитина. Просто неймов╕рно до чого фашизм спотворю╓ душ╕, нав╕ть дитяч╕. Так скал╕чити сприйняття ц╕лого покол╕ння!

Д╕вчата знову стихли, ╕ на них знову лили воду. Вт╕м, незважаючи на вс╕ зусилля, крики катованих ставали все тих╕ше ╕ тих╕ше. В╕д плечей до ступн╕в у нещасних мучениць не лишилося живого м╕сця. Нарешт╕, ╕ хлопчисько втомився, витер п╕т ╕з чола ╕ смачно плюнув кр╕зь зуби у б╕к колони нещасних ж╕нок.

- Набридло! Можете спалити ╖х?

Роздерт╕ д╕вчата вже не ворушилися, мабуть, страждання перевищило певний зах╕д. Г╕тлер╕вц╕ п╕дб╕гли до нещасних, не дуже щедро капнувши бензин, п╕дпалили. Д╕вчата нав╕ть не ворухнулися, хоча вогонь пов╕льно з╕ смаком пожирав ╖хн╓ т╕ло.

До цього часу стихли ╕ крики, спалюван╕ живцем б╕долашних, вся вина яких, полягала лише в тому, що вони повинн╕ були стати наочною демонстрац╕╓ю непохитно╖ вол╕ нацизму!

Жирний виродок махнув сво╖м кривим кулаком:

- Ну що, пов╕╖? Я спод╕ваюся, ви зрозум╕ли по чому фунт лиха! А тепер, шикуватися, ╕ кроком марш до сво╓╖ ново╖ дол╕.

Ж╕нки стояли не ворухнувшись, наск╕льки вони були вражен╕ жорсток╕стю, кошмарним видовищем.

Хлопчисько-фашист, не довго думаючи, вихопив п╕столет ╕, хижа скалячись, вистр╕лив д╕вчин╕ в ногу:

- Ви чули, вам сказали, марш!

Постр╕л прокинув ж╕нок, ╢лизавета в╕дчула на плечах ласкав╕ руки Валентини.

- Ход╕мо, м╕й в╕рний товаришу, щоб мститися, треба жити!

Д╕вчина хоробро в╕дпов╕ла:

- ╤ я присягаюся, виживу!

Тим часом, малол╕тн╕й подонок розстр╕лював д╕вчинку, що корчалася, впала. При цьому в╕н намагався перебити ╖й ╕ руки, ╕ ноги. В╕дразу добити д╕вчину не хот╕лося, адже слухати крики в╕д болю набагато при╓мн╕ше, н╕ж см╕х.

Тяжко поранена д╕вчина так ╕ залишилася лежати на дороз╕, юний фашист не добивав, ╕ ╖╖ п╕дхопили гаком за ребро ╕ потягли до шибениц╕.

Товстий есесовець погладив хлопця по голов╕:

- М╕й любий друже! Ти такий, як фюрер у дитинств╕! А зна╓ш, великий Адольф уже у першому клас╕ посварився з д╕вчинкою. Так в╕н ╕з двома сво╖ми дружками п╕дстер╕г ╖╖ по дороз╕ додому. Вони сп╕ймали ╖╖ ╕ зв'язали, почали знущатися. Палили вогнем, ламали к╕стки, викололи оч╕, а пот╕м, юний Адик залив ╖й горлянку с╕рчаною кислотою, яку забрали з урок╕в х╕м╕╖. Тод╕ Г╕тлеру було лише с╕м рок╕в, а в╕н уже був здатний на мужн╕й, г╕дний ар╕йського чолов╕ка, вчинок.

Юний г╕тлер╕вець, кривляючись, спитав:

- Д╕вчинка була ╓врейка?

- Н╕, слов'янка! Австро-Угорщина розвалилася тому, що н╕мц╕в зрадили слов'яни, тож фюрер поклявся винищити ╖х п╕д кор╕нь! - Боров пров╕в долонею по горлу. - Взагал╕, мавпи заслуговують на поблажлив╕сть, а слов'яни нема╓!

Есес╕вц╕ дружно скинули лапи:

- Хайль Г╕тлер!

Молод╕, босоног╕, нап╕водягнен╕ ж╕нки швидко йшли дорогою. Фашисти ╖хали на спец╕альних чотирикол╕сних велосипедах супроводу (щоб не витрачати бензин на конвоювання недолюд╕в). ╢лизавета, вражена зв╕рствами ╕ кричущою аморальн╕стю фашист╕в, перш╕ к╕лька годин мовчала, вона нав╕ть н╕ про що не думала, а йшла в нап╕всн╕. ╤нш╕ д╕вчата, схоже, теж не були налаштован╕ розмовляти принаймн╕ на св╕тськ╕ теми.

Поки босоног╕ д╕вчата йшли р╕вним асфальтом, викладеним на радянськ╕й земл╕, ноги в╕дчували себе б╕льш-менш комфортно. Але минув розгорнутий прикордонний пост, вони опинилися на польськ╕й територ╕╖... Дорога виявилася вкрита др╕бним грав╕╓м ╕ гострим щебенем, що впивався в бос╕ ступн╕ д╕вчат. ╢лизавета, останн╕ми роками, не часто могла соб╕ дозволити босоног╕ прогулянки, невдовз╕ в╕дчула, як гол╕ п'яти почало безжально драти й пекти. Щоб в╕двол╕ктися, вона заговорила з Валентиною:

- ╤ що тепер нам лиша╓ться робити?

Кап╕тан п╕сля паузи тихо в╕дпов╕ла:

- Т╕кати ми не можемо, ╕накше вс╕х д╕вчат переб'ють! У той же час, терп╕ти под╕бне, теж нема сил!

╢лизавета запропонувала:

- А що, якщо влаштувати втечу для вс╕х?

Валентина кивнула:

- Я над цим якраз ╕ думаю. Т╕льки техн╕чно зд╕йснити под╕бне складно. Подивися, ск╕льки довкола конвойних.

╢лизавета вимовила суворовську фразу:

- Виють не числом, а вм╕нням!

Валентина в╕дпов╕ла:

- Одн╕╓ю з головних причин перемог Суворова, був найкращий бойовий вишк╕л ╕ ф╕зична п╕дготовка рос╕йських в╕йськ. Зокрема, турецьк╕ в╕йська не вчили штикового та рукопашного бою, тож вони швидко сипалися. А от ╕з французами було складн╕ше, тим б╕льше, що багнет винайшли саме у Франц╕╖.

╢лизавета р╕шуче в╕дпов╕ла:

- Але ж перемагали!

- Так, перемагали. Але, скажу чесно, не так легко, як пишуть у п╕дручниках. - Валентина з╕тхнула. - Занадто дорога ц╕на перемоги, здатна знец╕нити трофе╖.

╢лизавета буркнула:

- Не про трофе╖ йдеться. Найб╕льший трофей на в╕йн╕ - збережене життя. Взагал╕, як казав Стал╕н: - Солдат не ма╓ стат╕.

Валентина запропонувала:

- Тод╕ стань хлопчиком, ╕ тоб╕ полегша╓.

╢лизавета скривилася:

- Я б ╕ сама не проти стати хлопчиком, хлопчикам набагато в╕льн╕шим.

Валентина свиснула:

- Це чому?

- Тому що в них ступн╕ груб╕ш╕, а мене палить, н╕би крокую вуг╕ллям. - пискнула ╢лизавета.

Валентина в╕дпов╕ла:

- ╤ в мене в╕дчуття, наче довго ╕ жорстко били палицями по п'ятах, але треба терп╕ти. Не виключено, що наш полон затягнеться, ╕ ще не буде. Я чула, що ж╕нкам у концтаборах видають взуття лише, коли випада╓ сн╕г та й то з дерева.

╢лизавета здригнулася:

- Дерев'ян╕ черевики для д╕вочих н╕г - це просто тортури, я якось, коли ще була школяркою, в музе╖ одягла ╖х ╕ пройшла коридором. Вони так╕ незручн╕ ╕ пост╕йно спадають.

Валентина поправила:

- ╤ моторошно натирають ноги, а гр╕ють узимку дуже погано. Куди краще н╕ж ноги, вони ╕ тепл╕ше, ╕ м'якше.

Ж╕нки з села були загартован╕ ╕ не скаржилися, а в м╕ських уже почали виступати крапельки кров╕, в╕дтискаючи, сл╕дами витончених, юних ступн╕в на грав╕╖.

По небу пролет╕ла зграя винищувач╕в МЕ-109, вони мчали пор╕вняно на невелик╕й висот╕, ╕ можна було нав╕ть розглянути свастику на крилах.

╢лизавета пом╕тила:

- Ц╕каво, а де наш╕ славн╕ Миги?

Валентина, знехотя в╕дпов╕ла:

- Думаю, стоять не заправлен╕. Взагал╕, н╕мц╕ мають ц╕каву новинку, м╕н╕атюрн╕ бомбочки, ╖х можна нав╕ть п╕дв╕шувати до крил винищувач╕в. Сиплються на землю, як градинки. Танк не в╕зьме, але проти п╕хоти, чи л╕так╕в, особливо таких легких, як ╤Л-16, ц╕лком ефективно.

╢лизавета пом╕тила:

- У нас, начебто, теж так╕ "др╕бниц╕" мали ось-ось над╕йти у виробництво. Трохи не встигли ми. Взагал╕, важка спадщина царського ладу, перебудова промисловост╕ з кап╕тал╕стичних рейок на соц╕ал╕стичн╕.

Валентина додала:

- Плюс, громадянська в╕йна. У двадцять першому роц╕ промислове виробництво впало у пор╕внянн╕ з тринадцятим роком у с╕м раз╕в. Загинули м╕льйони людей, кра╖на була розорена ╕, на в╕дм╕ну царського уряду, нам н╕хто кредит╕в не давав. Звичайно, багато ми не встигли. Г╕тлер застав нас у той момент, коли арм╕я т╕льки-но почала переозбро╓ння.

╢лизавета погодилася:

- Тут ти ма╓ш рац╕ю. Ми багато зробили, але багато й не встигли. На вермахт уся ╢вропа працю╓. ╢вропа! А царська Рос╕я програвала в╕йну, незважаючи на те, що основн╕ сили Н╕меччина тримала на Заход╕. Ось тепер ми й опинилися у поган╕й ситуац╕╖.

╤ коли прийдуть наш╕ танки до ╢вропи?

Валентина в╕дпов╕ла:

- Хот╕лося, щоб скоро! Але я теж воювала у Ф╕нлянд╕╖, тому, не наст╕льки повна оптим╕зму, наша арм╕я не ц╕лком до в╕йни готова.

Юна д╕вчина з погонами молодшого сержанта почала розмову:

- Я думаю, за два тижн╕ наш╕ танки зв╕льнять Варшаву, а за м╕сяць Берл╕н.

Валентина хитнула головою, розкинувши руду гриву:

- Хот╕лося б у це в╕рити, але... Фашисти окупували чотирнадцять кра╖н ╢вропи за короткий час. Це говорить про дуже велику силу вермахту, а ми три з половиною м╕сяц╕ поралися з крих╕тною ф╕нською арм╕╓ю. Я не з чуток знаю, що таке в╕йна. Н╕, в даному випадку, ворог набагато сильн╕ший за нас!

Юне д╕вчисько розгубилося:

- То що ми можемо програти?

Валентина в╕дпов╕ла:

- В принцип╕ так, але...

Д╕вчина пискнула:

- Що Але...

Валентина в╕дпов╕ла:

- Г╕тлер╕вц╕ сам╕ стануть соб╕ могильниками. Подивися, як вони зв╕рять. Проти них скоро п╕дн╕муться вс╕ в╕д моря до моря. Нав╕ть п╕онери битимуться з фашизмом, п╕д ногами окупант╕в гор╕тиме земля. Г╕тлер╕вц╕ захлинуться у власн╕й кров╕. ╥хн╓ р╕шення напасти на СРСР стане фатальною помилкою. Точн╕ше, катастрофою, ╕ фашизм зметуть з планети.

╢лизавета погодилася:

- Н╕, вамп╕ру Г╕тлеру не обминути осинового кола. Але ск╕льки наших м╕ст буде зруйновано ╕ с╕л спалено. А ми дурн╕, знаючи про удар, що готу╓ться, нав╕ть окопи не вирили.

Валентина зг╕дно кивнула:

- Я гадаю, Павлова розстр╕ляють.

╢лизавета в╕дмахнулася:

- Та не в Павлов╕ справа. Взагал╕, наказ привести арм╕ю на повну бойову готовн╕сть, мав в╕ддати особисто Стал╕н.

Валентина кивнула:

- Безперечно, ти ма╓ш рац╕ю. Але вождь хот╕в до останнього в╕дстрочити початок в╕йни, тим б╕льше, що до зими вермахт не готовий, ╕ виграй ми хоча б м╕сяць, вермахт був би не готовий. А до сорок другого року наша арм╕я стала б набагато сильн╕шою. Що мене турбу╓, це позиц╕я Черч╕лля ╕ Рузвельта. Вони можуть укласти почесний мир ╕з Н╕меччиною, ╕ нав╕ть отримати частину радянсько╖ територ╕╖. Кр╕м того, Япон╕я може спробувати взяти реванш за поразку у Манчжур╕╖. ╤ тод╕ ми опинимося в к╕льц╕ ╕золяц╕╖.

╢лизавета охнула, наступивши на гострий кам╕нчик, нога стразу почала кровоточити, а збит╕ пальчики нити сильн╕ше. Вона подумала, що фашистам, мабуть, не ╖х, нехай нове та добротне взуття, потр╕бне, ск╕льки бажання принизити ╕ завдати болю. Адже на Рус╕ бос╕ ноги вважалися ознакою б╕дност╕, не дарма, ╕снував вираз босяк, тобто жебрак. Тепер ще нев╕домо, чи вона зможе д╕йти до привалу. А коли впаде, що з нею буде?

Немов в ун╕сон ╖╖ сл╕в, одна з юних д╕вчат, ╕з закривавленими розбитими ногами, закричала:

- Все, я б╕льше не можу!

╤ прис╕ла, простягши вперед багатостраждальн╕ ноги. Фашисти п╕д'╖хали до не╖, ╕ на голову д╕вчинки полився бензин. Вона р╕зко схопилася, але було п╕зно, спалахнула кинута запальничка, нещасну охопило пекуче полум'я.

Д╕вча, протяжно кричачи, кинулося т╕кати, ╕нш╕ бранц╕ пролунали в сторони. Об╕гнавши колону, мучениця завалилася, знепритомн╕вши, потоки полум'я обпалили нещасну леген╕, ╕ смерть була жахливою. Насл╕дував гр╕зний окрик:

- Шнель! Шнель! В╕дстаючим, смерть!

Д╕вчата у розпач╕ додали кроку. ╢лизавета тихенько стогнала ╕ шкутильгала, ╖╖ ступн╕ вибухали болем, н╕би в╕д дотик╕в розпеченого зал╕за. Але вона, як ╕ ╕нш╕ д╕вчата, кр╕пилася.

Щоб хоч трохи в╕двол╕ктися, ╢лизавета сказала:

- Може засп╕ва╓мо ╤нтернац╕онал?

Валентина махнула головою:

- Ц╕ нелюди нас ус╕х розстр╕ляють. Терпи! Бос╕ ноги, особливо у таких молодих, як ми, швидко груб╕ють. Ми витрима╓мо та виживемо. Перемога буде за Червоною арм╕╓ю. Нав╕ть якщо вс╕ кап╕тал╕сти повстають проти нас. Адже в╕д тайги, до британських мор╕в, Червона арм╕я найсильн╕ша!

╢лизавета стиснула кулаки:

- Але нема╓ духу рос╕йського сильн╕ше,

З ру╖н себе ми в╕дродимо!

Рос╕йський во╖н меч в╕зьми швидше,

Висто╓мо та знову переможемо!

П╕сля цього стало якось легше, ╕ нав╕ть пекучий б╕ль у закривавлених ногах послабшав.

Сонце схилялося до заходу сонця, фашисти все б╕льше нервували ╕ п╕дганяли д╕вчат.

Ставало св╕же, в╕терець при╓мно обдував сп╕тн╕л╕ обличчя. ╢лизавета пом╕тила:

- Схоже, нав╕ть сонце за нас!

Валентина через силу посм╕хнулася:

- Сонце комун╕зму - завжди за нас!

Т╕н╕ на дороз╕ все подовжувалися, ставало все темн╕шим ╕ темн╕шим. Фашисти запалили л╕хтарики, в╕д чого вид ╖х велосипед╕в став набагато загадков╕шим, у ньому в╕дчувалася та╓мниця. ╢лизавета вже уявляла, що це не г╕тлер╕вц╕, а страшн╕ чудовиська. Свого роду багатоликий В╕й, або вовкулаки. Як не дивно, але це робило фашист╕в не страшними, а нереальними. ╢лизавета почала сп╕вати п╕сеньку:

- Там на нев╕домих дор╕жках, танцюють чорти у босон╕жках! Ну, а Кощ╕й об'╖вся щей!

Валентина посм╕хнулася:

- Ти, як завжди, неповторна!

Нарешт╕ з'явилася вдалин╕ сигнальна вежа, ╕ стали видно будинки з╕ св╕тломаскуванням. Значить, ╖хн╕й шлях вже близький до к╕нця. Б╕льш╕сть д╕вчат уже вибилися з сил, були в останньо╖ меж╕ ф╕зичного виснаження ╕ трималися лише на ╕нстинкт╕ виживання.

╢лизавета запитала Валентину, н╕би вона мала це знати:

- А годуватимуть нас!?

Кап╕тан жартома, хоч ╖й це давалося важко, в╕дпов╕ла:

- Для н╕мц╕в ми, як худоба, а худобу в дороз╕ н╕хто годувати не об╕цяв.

╢лизавета з╕ зл╕стю пом╕тила:

- Тод╕ я перегризу Г╕тлеру горлянку!

Ще к╕лька сотень бол╕сних крок╕в, ╕ д╕вчат стали вводити до спец╕ального табору. Схоже, його заздалег╕дь приготували для в╕йськовополонених, у темряв╕ видн╕лися дерев'ян╕ бараки, також веж╕ та паркан ╕з колючим дротом. Ж╕нок почали розводити бараками, намагаючись пом╕стити цив╕льних ╕ в╕йськових окремо. Вт╕м, полонен╕ були наст╕льки втомленими, що нав╕ть не думали про втечу. Вони просто падали на груб╕ дерев'ян╕ нари. ╢лизавета, ступаючи збитими закривавленими ногами притоптаною травою, в╕дчувала блаженне в╕дчуття. Зрештою, вона зможе забути ув╕ сн╕. Але коли вона вже входила до барака, до не╖ п╕дскочили дво╓ есес╕вц╕в ╕ безцеремонно заломили руки.

- За що? - крикнула д╕вчина.

- Русиш, швайн! ╤ди, куди велять!

╢лизавету повели з табору, ось вони минули веж╕ та зал╕зн╕ ворота. Спочатку д╕вчина подумала, що ╖╖ хочуть розстр╕ляти, але пот╕м злякалася, що на не╖ чекають тортури. Раптом фашисти подумають, що д╕вчина ма╓ важливий секрет?

╥╖ п╕двели до особняка, прикрашеного барель╓фом ╕з левами. Як не дивно, вигляд багатого ма╓тку заспоко╖в ╢лизавету, це не було схоже на похмур╕ тортури середньов╕ччя. Вт╕м, ц╕ нелюди можуть катувати ╕ мучити де завгодно ╕ ск╕льки завгодно.

╥╖ ввели в будинок, бос╕ ноги д╕вчата торкнулися пишного, оксамитового килима ╕ втопилися в ньому.

Спалахнуло яскраве електричне св╕тло. З'явився чолов╕к у л╕вре╖, кинувши недбалий погляд на д╕вчину, скомандував:

- Вимити ╖й ноги!

╢лизавету посадили в кр╕сло, ╕ акуратно одягнена в б╕ле служниця, принесла ср╕бну тазу з водою. За походженням служниця була б╕лоруська полька ╕ знала рос╕йську мову. Опустивши в тазик ╕з теплою водою збит╕ ноги, вона почала акуратно розтирати ╖х. Д╕воч╕ ступн╕ ╢лизавети були жалюг╕дне видовище. На них не залишилося буквально живе м╕сце, пальчики були збит╕. Проте ноги б╕лорусько╖ красун╕ були красив╕, ╕ були г╕дн╕ принцеси, або грецько╖ богин╕.

Служниця акуратно змила пил ╕ кров, протерла кожен пальчик. Пот╕м з╕ сп╕вчуттям у голос╕ запитала:

- Видно тоб╕ сильно д╕сталося, люба?

╢лизавета в╕дпов╕ла:

- ╤ншим д╕сталося сильн╕ше. Мен╕ нема чого скаржитися на долю.

Полька кивнула:

- Я в╕рю, для кра╖ни порад все ск╕нчиться добре.

Есес╕вц╕ перервали розмову ╕, п╕дхопивши ╢лизавету, потягли до пишно обставлено╖ зали. Д╕вчина мляво чинила оп╕р, ╖╖ кинули, зачинивши двер╕, ╕ тут же, немов привид, виник товстий кнур. Вже до кол╕к╕в у мозку знайомий голос просип╕в:

- Ну що, пташка, будеш пок╕рною?

╢лизавета спробувала в╕дскочити, але на вигляд незграбний г╕тлер╕вець виявився спритн╕шим. Вона р╕зко стрибнув до д╕вчини ╕ роз╕рвав на н╕й сорочку, оголивши досить велик╕, пружн╕ груди з сосками. Д╕вчина рушив йому кол╕ном у пах, але фашист чекав на це, все ж у СС служать не слабаки, ╕ парирував випад.

- Опирайся, так буде нав╕ть весел╕ше.

Жирний боров знову кинувся на не╖, зриваючи залишки одягу, насамперед штани, але раптом несамовито заволав:

- Та ти ще кусатися, суко.

Нап╕воголена ╢лизавета вирвалася ╕ кинулась до протилежних дверей, вона розраховувала, що може там не буде солдат╕в. В╕дчинила ╖╖, ╕ в╕дразу отримала сильний удар у п╕дбор╕ддя. Перед нею з'явився м'язистий п╕дл╕ток з голим торсом. У ньому вона, на св╕й жах, вп╕знала юного садиста з Г╕тлер-югента. Той хижо посм╕хнувся б╕лими зубами:

- А ти темпераментна!

Товстий есесовець пропищав:

- Дозволяю тоб╕ скористатися нею разом з╕ мною. Ти вже дорослий, ╕ настав час спробувати ж╕ноче т╕ло.

Юний г╕тлер╕вець в╕дпов╕в:

- Руських я поки що не ╜валтував.

╢лизавет╕ стало погано в╕д того, що ╖╖ може з╜валтувати, позбавити чест╕ п╕дл╕ток. Вона, у св╕й двадцять один р╕к, збер╕гала невинн╕сть, ╕ ось тепер, ма╓ розлучитися з╕ свят╕стю не з коханим, радянським хлопцем, а з такими виродками, яких ще не бачило св╕тла. Д╕вчина несамовито закричала, але великий фашист ╕ аж н╕як не др╕бний пацан, разом накинулися на не╖. Боров важив, щонайменше, п╕втора центнери, ╕ втомлена ╢лизавета в╕дчувала, як швидко в не╖ зменшуються залишки сил.

Одночасно юний садист тиснув ╖й руки ╕ щипав груди. Нарешт╕ вона впала, ╕ чудовисько грубо опанувало ╖╖, з дел╕катн╕стю кабана п╕д час течки. ╢лизавета зазнала найстрашн╕шого болю, занурившись у непроглядне пекло.

Та найсильн╕ш╕ в не╖ залишилися в╕д цього враження. Н╕коли не забудеться.

Олена теж п╕д час паузи поринула у спогади.

Вона прямо з колон╕╖ б╕гла на фронт. Босонога д╕вчинка-п╕дл╕ток у метушн╕ сорок першого року потрапила на окуповану територ╕ю ╕ спочатку д╕яла в партизанському стил╕.

Перший сп╕йманий нею н╕мець виявився досить гарненьким юнаком. Олена нав╕ть ╕з ним зайнялася коханням. Пот╕м, не знаючи, що з ним робити, задушила мотузкою. ╤ це було ╖╖ першим бойовим хрещенням.

Хлопець задихався у петл╕. А Олена його душила ╕ сп╕вала:

- Ми в оч╕ тоб╕ спочатку подивимося,

А пот╕м тебе засмажимо ╕ з'╖мо!

Руда мегера зло см╕ялася. Так, н╕мц╕ на вигляд зовс╕м не страшн╕. ╤ вбивати ╖х було шкода. Поки Олена не побачила спален╕ хати та зруйнован╕ будинки.

╤ п╕сля цього одного з полонених н╕мц╕в взяла ╕ прив'язала за руки та ноги вниз головою. Що, треба сказати, дуже з ╖╖ боку круто. Д╕вча вона, скаж╕мо так, надзвичайно агресивна та бойова.

Ще в дитяч╕й колон╕╖ Олена навчилася кидати босими пальчиками н╕г р╕зн╕ разюч╕ предмети. ╥й це вдавалося робити в╕ртуозно. ╤ вона збивала нав╕ть комах шишечками та голками. Щоправда, такий р╕вень майстерност╕ прийшов ╖й п╕сля мутац╕╖. А до цього вона просто метала гранати ногами.

В╕йна п╕шла СРСР спочатку невдало. Причин було багато. Одна з них - те, що в╕йська не вчили оборонятися, а т╕льки наступати. ╤ це, зрозум╕ло, у реальн╕й в╕йн╕ далося взнаки.

Олена зустр╕ла в л╕с╕ д╕вчинку Лару, теж руду та б╕женку. На в╕дм╕ну в╕д загартовано╖ Олени, Лара збила сво╖ бос╕ ноги в кров, ╕ йшла насилу.

Олена помила ╖й п╕дошви та перев'язала. Так як д╕вчинка могла отримати зараження. ╤ зваливши ╖╖ на плеч╕, понесла.

Лара плаксиво пом╕тила:

- Н╕мц╕ мою маму вирубали так, що вона повзла на карачках. ╤ лише за те, що та була комсомолкою, хоч до парт╕╖ не вступала.

Олена посм╕хнулася:

- Вирубали? Це ще не таке страшно. Могли й пов╕сити.

Д╕вчинка засп╕вала:

Якщо, довго, довго,

Якщо довго, по дор╕жц╕,

Б╕гати тупот╕ти ╕ б╕гти,

Але мабуть, то мабуть,

То можливо, можна, можна,

Можна до Африки потрапити!

Олена засм╕ялася, ╕ у в╕дпов╕дь з великою наснагою засп╕вала;

Ми в джунглях у кра╖ диких мавп,

Де зелен╕ банани, людожер╕в купи!

Подолати довелося нам океан,

Сво╓ю енерг╕╓ю такою кипучою!


Рос╕я наказала нам ╕ди -

Досягни, де екватора канава!

Ну, що ж, Бог ╢диний ╕ не Один,

╤ так не одна у нас граната


Послали п╕онер╕в юних у б╕й,

Сказали це просто стажування!

Щоб кожен був хлопчиськом завзятим,

Енерг╕я ракет великих розгон╕в!


Стр╕ляю з автомата точно в ц╕ль -

Ось викосив б╕йц╕в ╕з розфарбуванням хак╕!

Не зможуть нашою Батьк╕вщиною крутити,

П╕ндоси та ╕нш╕ заб╕яки!

Такий В╕тчизни запеклий наказ -

Вчись пацан, як лев лютий битися!

╤ якщо червоний вождь наказав,

Не будь ти жалюг╕дно паяця!


Ось г╕льзою щоку м╕цно обпалило,

На н╕й ще щетини нема╓ жорстко╖!

Але Батьк╕вщин╕ служу, пов╕р, давно,

Не треба думати, слабаки п╕дл╕тки!


Наш обклало плем'я Мау-мам,

У них не списи, а гранатомети!

У в╕дпов╕дь ми нанесемо сталевий удар,

Допоможуть ╕з неба рос╕йськ╕ п╕лоти!


У Рос╕╖ кожен во╖н ╕з ясел,

Немовля тягне руку до п╕столета!

╤ арм╕ю загарбник╕в розбий,

Про подвиги поеми бардом засп╕ван╕!

. РОЗД╤Л ╧ 9.

Д╕вчата знову поновили сл╕дство. ╤ стартували з Венери до Меркур╕я. Найближча до Сонця планета прикрита захисним силовим полем, на н╕й багато промислових об'╓кт╕в. На Меркур╕╖ величезн╕ запаси ц╕нних метал╕в, а близьк╕сть сонця да╓ змогу отримувати потоки енерг╕╖ для виплавки р╕зних метал╕в.

Тому ця планета р╕зна. ╢ на н╕й ╕ м╕сто-сад, ╕ промисловий мегапол╕с, де переважно працюють роботи.

Олена у польот╕ пом╕тила:

- Меркур╕й, мабуть, найнудн╕ша планета у всесв╕т╕. Або, принаймн╕, у Сонячн╕й систем╕.

╢лизавета в╕дзначила:

- Але не весь час у б╕рюльки грати. Потр╕бно ╕ чимось серйозн╕шим зайнятися.

Катерина пом╕тила ╕з сумн╕вом:

- А чим допоможе в╕дв╕дування Меркур╕я з погляду сл╕дства?!

╢фросин╕я прочирикала:

- Але в╕д жад╕бност╕ Ква-Ква-Ква,

╤ в╕д дурост╕.

Але в╕д п╕длост╕ Ква, Ква, Ква,

╤ в╕д скупост╕!

╤ ще в╕д хвастощ╕в,

Ква ква ква! Ква ква ква!

Не може нам Меркур╕й,

Ми в суху щоглу здули!

╤ вся четв╕рка д╕вчат в╕зьме ╕ розсм╕я╓ться, немов буйнозм╕шан╕. Ось це справд╕ баби крут╕.

Вони летять у сво╖х бойових костюмах до Меркур╕я ╕, заодно, заскочили в кафетер╕й.

Там вони придбали Г╕пернет безкоштовно барвист╕ т╕стечка разом з коктейлем, ╕ чогось ще смачного для запивання.

╤ почали розважатися, лет╕ти й п╕дстрибувати, наче п╕д ними жвав╕ конячки.

╢лизавета в╕дзначила ╕з досить задоволеним виглядом:

- Пошум╕ти ми любимо часом,

Друг за дружку горою!

Катерина ╕з задоволенням кивнула головою:

- Так, один за одного ми гори буквально звернемо!

Олена хихикнула ╕ проч╕рикала:

- Наш╕, гостр╕ ╕кла,

Пазур╕, зуби, кулаки...

Так ╕ чекають на гарну б╕йку!

Розб╕гайся швидше,

Великий зв╕р ╕ др╕бний,

Хто сильн╕ший за вс╕х зв╕р╕в -

Ми мутанти-д╕вки!

╢фросин╕я в╕дзначила з см╕хом:

- ╤ набагато, треба сказати, сильн╕ший! В╕зьмемо та порвемо на частини крокодила!

Ось д╕вчата лет╕ли ╕ вже бачили червону планету з одного боку крупним планом. Велика ╖╖ частина - пустеля з промисловими буд╕влями та роботами. Але ╓ й оази з райськими м╕сцями. У яких дуже гарно. ╤, як зазвичай, прийнято у людей, де дом╕нують д╕вчата, стату╖ з фонтанами.

Все це, скаж╕мо, супер!

╢лизавета пом╕тила:

- Щось наших у головах, слово супер, надто часто миготить! Наче ми д╕вчатка-п╕дл╕тки.

Катерина з усм╕шкою кивнула:

- Так, так╕ ми... А що з профес╕йних во╖нок в╕зьмеш? Ми ст╕льки народу у в╕йнах перебили, що нав╕ть часом ста╓ страшно.

Олена кивнула ╕ засп╕вала:

- Будь-хто, хто людина, той во╖ном народжений,

Хоч убивати великий гр╕х перед Богом.

Але був колись римський лег╕он.

А нин╕ г╕перплазми у битв╕ багато!

╢фросин╕я лог╕чно пом╕тила:

- ╤ все-таки, поки що у нас нема╓ серйозних зач╕пок! На Меркур╕╖, до реч╕, хворих на парано╖дальну шизофрен╕ю взагал╕ нема╓. ╢, щоправда, психопатка одна. ╤ нав╕ть дуже непогано вона в╕д руки малю╓!

╢лизавета хихикнула:

- Вона що, пензлем малю╓?

Д╕вчина-блондинка заперечила:

- Н╕! Фломастери, але робить це дуже добре.

Олена зазначила:

- Так, р╕дк╕сне заняття малювати в╕д руки. Вт╕м, подивися, д╕вчинка чита╓ паперову книгу. Це р╕дк╕сне явище, але ╕нод╕ таке бува╓.

Д╕вчина з блакитним волоссям запитала:

- А ти, руда, книжки читала?

Олена кивнула:

- Так! В минулому житт╕. Поки не з'явився ╕нтернет, ╕ можлив╕сть дивитися смартфоном будь-як╕ ф╕льми. Тод╕ читати стало нец╕каво.

Катерина кивнула:

- Так! Книга нав╕ть програ╓ к╕но, а тим б╕льше комп'ютерним ╕грам у в╕ртуальн╕й реальност╕. Може краще, розважимося? А то мене в╕зит до психопатки не надиха╓.

╢лизавета заперечила:

- Ми ма╓мо головну мету: знайти викрадений м╕жгалактичний зорел╕т. А не просто так бовтатися ╕ншими св╕тами, або винищувати в╕ртуальних монстр╕в. Перев╕римо психопатку та повернемося на Землю. Там р╕зних психов значно б╕льше.

Олена пом╕тила:

- На Земл╕ та населення б╕льше. Хоча я маю сумн╕в, що це хоч щось дасть. Краще б лет╕ти до С╕р╕уса ╕ виловити В╕ш╕!

Катерина насторожилася:

- Дума╓ш, головний конструктор у змов╕ з викрадачами?

Руда гарп╕я похитала головою:

- Навряд, але можемо виявити неспод╕ван╕ зач╕пки. Кр╕м того, може в╕н п╕дкаже, де можна сховати цей зорел╕т!

╢фросин╕я ╓хидно дов╕далася:

- Дв╕ч╕ в одн╕й фраз╕ слово - може?! Це символ╕чно, ╕ дещо говорить.

╢лизавета заявила:

- А психопатку ми в╕дв╕да╓мо. Нехай вона зробить наш╕ портрети фломастерами, а ми тим часом проскану╓мо ╖й м╕зки та п╕дсв╕дом╕сть.

Олена зг╕дно кивнула:

- Ось це добра справа!

Д╕вчата попрямували до одн╕╓╖ з оаз. У ньому було все дуже пишно та урочисто.

╤ бив у небо величезний фонтан. В╕н був у вигляд╕ покритого г╕перзолотом грифона, якого тримали на витягнутих руках чотири м'язист╕, теж у дорогоц╕нному метал╕, д╕вчата з оголеним торсом ╕ в коротких сп╕дницях.

╤ фонтан бив високо струменем у небо приблизно на ц╕лу милю.

╢лизавета в╕дзначила:

- Миле м╕стечко!

Олена кивнула ╕ засп╕вала:

- Над Меркур╕╓м кружляють д╕вчата,

Вони потужн╕ у сил╕ сво╖й...

Ось кида╓ красуня гранату,

Монстра пекла скор╕ше убий!

Цього разу д╕вчата вир╕шили посп╕лкуватися з псих╕чно хворою не через Г╕пернет, а безпосередньо.

Вони п╕д╕йшли, точн╕ше, п╕длет╕ли до будиночка, який складався з низки семи рожевих слон╕в, що стояли один на одному. У цьому милому заклад╕ жили та розважалися люди з псих╕чними в╕дхиленнями.

Д╕вчата зв'язалися з психопаткою ╕ дуже чемно попросили намалювати портрет.

Д╕вчина з псих╕чним в╕дхиленням була гарна, але ╖╖ зач╕ска на голов╕ була щось сюрреал╕стичне. Таке м╕г написати, х╕ба що П╕кассо, добре накурившись трави. Дуже вже химерна. ╤ ще на обличч╕ та т╕л╕ татуювання. ╤ теж надзвичайно химерн╕, включаючи г╕бриди рослин, тварин, сум╕ш велосипеда, орла, самоскида, верблюда та гарбуза. ╤ ще багато чого. Д╕вча була майже гола, в одних лише тоненьких трусиках, але так ╕статуйована - просто жах.

Одразу видно: психопатка.

А коли вона посм╕хнулася, то видно, що й зубки ╖╖ розфарбован╕ немов фломастери. Ось це д╕вчина.

Вона жорстко в╕дпов╕ла:

- Я вас намалюю, але коштуватиме це дорого!

╢лизавета кивнула:

- Добре! Ми багат╕.

Олена заперечила:

- Розкидати грош╕ п╕д час сл╕дчого процесу не продуктивно!

Катерина кивнула:

- Я теж так думаю. Все-таки краще грош╕ отримувати, н╕ж витрачати.

╢лизавета проворкувала:

- А ти зна╓ш, ми знаменита четв╕рка д╕вчат, що стали н╕ндзя-мутантами!

Д╕вчина-психопатка запитала:

- Ну, ╕ що з того?

╢лизавета в╕дзначила:

- Я можу намалювати, поки малю╓ш нас, тв╕й портрет! Причому не фломастерами, а ол╕╓ю на полотн╕. Хочеш так?!

Д╕вчина-психопатка кивнула:

- Так ... Але ск╕льки буде, це коштуватиме?

Д╕вчина з блакитним волоссям в╕дпов╕ла:

- Ти зробиш малюнок для нас, а ми для тебе!

Д╕вча, суц╕льний авангардизм на вигляд, кивнула:

- Квазарно! Тод╕ я малюю вас, а ви мене, ╕ н╕хто н╕кому не винен!

Олена хих╕кнула, зазначила:

Не винна я, не винна я,

Що М╕кк╕ Маус мен╕ р╕дня!

Д╕вча-психопатка дала ╖м добро на в╕дв╕дування свого житла.

Усередин╕ у не╖ досить просторо та повним повно малюнк╕в. Правда, на вигляд вони, це марення шизофрен╕ка. Наст╕льки надзвичайн╕ та химерн╕.

Сама д╕вчина дуже гарна ф╕гуркою, але розмальована жахливо. Але при цьому гарна. ╤ вона п╕дморгнула д╕вчатам-мутантам.

Взяла до рук фломастери ╕ стала малювати. Причому не лише руками, а й босими пальчиками н╕г. Причому, одразу чотири малюнки.

╢лизавета теж не промах, ╕ пензлика приготувала, замовивши в Г╕пернет╕, ╕ фарби, ╕ полотно. ╤ теж пустила в х╕д сво╖ бос╕, точен╕ ноги.

╤нш╕ войовниц╕-мутанти стали сканувати психопатку мозок. ╤ робили це дуже енерг╕йно, але при цьому непом╕тно.

Як ╢лизавета ╕ оч╕кувала, д╕вчина-психопатка почали малювати ╖хню четв╕рку в вельми химерн╕й ╕ вкрай екстравагантн╕й манер╕.

Олена, бачачи це, теж теж босими пальчиками н╕г допомагала сво╖й напарниц╕ з блакитним волоссям.

Так, д╕вчата неабияк роз╕йшлися. Вони на вигляд красун╕, а ╖х роблять руки ╕ бос╕ ноги психопатки, чорт зна╓ чим.

Катерина прочирикала:

У коробц╕ з ол╕вцями,

Цирк зазвичай сповнений...

╤де канатом клоун,

Жонглюючи обручами!

╢фросин╕я хихикнула ╕ в╕дзначила з усм╕шкою:

- Так, це красиво, коли нас такими вимальовують!

╢лизавета засп╕вала:

Я малюю, я тоб╕ малюю,

Строкатою картиною, стоячи б╕ля в╕кна.

Я сумую, по тоб╕ сумую,

Класне д╕вчисько - ти у нас одна!

Д╕вчина-психопатка хихикнула:

- Здорово! Може, ти займешся з╕ мною коханням?

╢лизавета посм╕хнулася ╕ в╕дпов╕ла:

- Спершу дорисуй нас, а ми тебе!

Олена кивнула ╕ пробулькала:

- А щоб тоб╕ стало весел╕ше, я, мабуть, засп╕ваю!

╤ рудоволоса краля, як почала виконувати, щось екстравагантне ╕, водночас, патр╕отичне, ╕ д╕вчатам дуже знайоме;

Ми д╕вчата, вступаючи до комсомолу,

Давали клятву в╕рним бути В╕тчизн╕.

Щоб чекав на фашист╕в лютий розгром,

Ну, а Рос╕╖ жити за комун╕зму!


Адже з нами Лен╕н, наче, як метал,

З бронзи, що м╕цн╕шою за всяку стали...

Перевернути св╕ти я так мр╕яв,

Як запов╕в великий ген╕й Стал╕н!


Ми зробимо В╕тчизну крут╕ше,

╤ вище з╕рок Батьк╕вщину п╕дн╕мемо...

Нехай буде з комсомолками усп╕х,

Хоч нож╕ у нас зовс╕м бос╕!


Фашист напав на Батьк╕вщину мою,

З╕ сходу нахабно л╕зуть самура╖...

Я люблю ╤суса з╕ Стал╕ним,

╤ супостата, в╕рю, пошмата╓мо!


Адже з нами знаменитий Бог Сварог,

Який комун╕зм, жартома, збуду╓...

Найсильн╕ше у всесв╕т╕ славний Р╕д,

Додасть нам св╕домост╕ та вол╕!


Ми, в╕рю, не здамося н╕коли,

В╕тчизну не поставити на кол╕на.

Товариш Стал╕н, яскрава з╕рка,

╤ наш учитель мудрий ген╕й Лен╕н!


Ми зробимо Батьк╕вщину свою,

Прекрасн╕ше ╕ променистих на планет╕...

╤ буде, знай, заб╕йна рушниця,

Нехай веселяться доросл╕ та д╕ти!


Гори Сварог, ти в серц╕ не згорай,

Ти покровитель ус╕х меч╕в Рос╕╖.

Збуду╓мо скоро, в╕рю, сильний рай,

╤сус прийде, свята м╕с╕я!


Не в╕рте банд╕ Г╕тлера, друз╕,

Що переможе вона легко ╕ гр╕зно.

Нас ус╕х ╓дина с╕м'я -

╤ Батьк╕вщину любити, пов╕р, не п╕зно!


Господь Всевишн╕й нас ус╕х захистить,

П╕дн╕ме трикол╕рний прапор над землею.

╤ перетвориться хижак зл╕сний на дичину,

Ми зможемо впоратися ╕ з Сатаною!


Велику Батьк╕вщину люблю,

У всьому всесв╕т╕ нема╓ тебе прекрасн╕ше,

Не продамо Рос╕ю по рублю,

Побуду╓мо у св╕тобудов╕ мир та щастя!


В ╕м'я нашо╖ Батьк╕вщини мр╕я,

Зд╕йметься велика Рос╕я...

Все ╕нше просто су╓та,

╤ буде з нами нова мес╕я!


О Ладо, всемогутня моя,

Любов ╕ св╕т ти рос╕йськ╕й подару╓ш...

До тебе я звертаюся, так благаючи,

╤ якщо треба, блискавкою вдариш!


Мар╕я, Богородиця небес,

Всесв╕ту подарувала ╤суса.

Заради тебе великий Бог воскрес,

Не втратили люди правильно смаку!


Зауважте, комсомолки так╕,

Бог╕в Рос╕╖ сильно поважають...

Ми Батьк╕вщини велик╕ сини,

Адже рос╕яни завжди перемагають!


Молитися треба Батьк╕вщин╕, друз╕,

Перун, Ярило, ╕ Сварог могутн╕...

Ми будемо дуже сильн╕ чолов╕ки,

╤ рознесемо на неб╕ нав╕ть хмари!


Ось ворог уже в╕дкинуто в╕д Москви,

Ви зробили фашистам дуже боляче.

Ми ╤сусов╕ з╕ Стал╕ним в╕рн╕,

╤ буде танк╕в ╕з гарматами досить!


Н╕, ворог не зможе рос╕йських приборкати,

Оск╕льки наш╕ во╖ни всесильн╕...

╤спити, здаючи, лише на п'ять,

Щоб кожен хлопчик був би дуже сильний!


Пов╕р, буде славним Стал╕нград,

╤ ми його в╕д натиску втрима╓мо.

Прийде переможний витязей розклад,

Хоч лл╓ться кров потоком нестримним!


Д╕вчата по морозу босон╕ж,

Б╕жуть, сво╖ми п'ятами миготить...

╤ по фашистах вр╕жуть кулаком,

Розплющений буде нелюдимий Ка╖н!


Все буде, знайте, люди добре,

Ми у космос╕ суз╕р'я в╕дкри╓мо...

Адже сумн╕ватися у доблест╕ гр╕шно,

╤ буде людина на Божому трон╕!


Наукою скоро мертвих воскресимо,

Зум╕╓мо стати молодшою ╕ красив╕шою.

Над нами золотокрилий херувим,

Мо╖й прекрасн╕й матер╕-Рос╕╖!

Поки д╕вчата сп╕вали, точилася робота. ╤ ось чотири малюнки були готов╕. На них були зображен╕, швидше, як╕сь мавпи, у яких зам╕сть корпусу годинник з╕ стр╕лками, оч╕, як блюдця, крила, як у бджоли, зам╕сть вух кв╕ти.

Вт╕м, ╕ ╢лизавета не залишилася у боргу. ╥й нав╕ть спотворювати н╕чого не довелося. Насправд╕ д╕вчина-психопатка виглядала по божев╕льному.

Але н╕чого, д╕вчина з порушеною псих╕кою була задоволена. ╤ нав╕ть поц╕лувала ╢лизавету. ╤ запропонувала ╖й зайнятися коханням.

Д╕вчина з блакитним волоссям в╕дпов╕ла:

- Ми посп╕ша╓мо, у нас терм╕нов╕ справи, може, ╕нший раз!

Олена пом╕тила:

- Я з нею можу. Я люблю д╕вчат, особливо з наколками!

Психопатка п╕дморгнула:

- Давай!

╢лизавета заперечила:

- Чи вс╕ разом, чи йдемо!

Катерина запропонувала:

- Давайте п'ятьох на чверть години. Все одно, посп╕шати нема куди!

╢фросинья кивнула:

- Т╕ло горить, скучило за ласкою.

╢фросинья кивнула:

- Гаразд! Давайте!

╤ вс╕ п'ять д╕вчат разом взяли ╕ сплелися в клубок.

Через чверть години, вся райська насолода зак╕нчилася. ╤ д╕вчата знову роз╕йшлися.

Четв╕рка, прихопивши малюнки, вилет╕ла надв╕р. Олена зазначила:

- Класна таки вийшла пригода!

╢лизавета погодилася:

- Краще й не бува╓.

Катерина прочирикала:

Св╕т летить, як ураган,

У д╕вчат казках...

Завдала ногою удару

Вийшло струс!

Катерина проворкувала:

- Ми зметемо ворога одним ударом,

Славу п╕дтвердимо сталевим мечем.

Били д╕вки вс╕х, пов╕р, недаремно,

Якщо треба, як клоп╕в заб'╓мо!

╤ во╖нки знову в азарт╕ нападу. У них енерг╕я дуже велика.

П╕сля цього, Олена запропонувала:

- Давайте по╖мо. ╤ замовимо м╕сцевого тушканчика в ультрашоколадному соус╕.

Катерина кивнула:

- Так! Цього зв╕ра безкоштовно можна з'╖сти лише у м╕сцевому кафетер╕╖. У Г╕пернет╕ замовити, чи варто великих грошей.

╢лизавета посм╕хнулася ╕ засумн╕валася:

- Ви впевнен╕, що тут це зовс╕м безкоштовно?

╢фросин╕я з виглядом знавця пов╕домила:

- Якщо розпов╕сти ц╕каву ╕стор╕ю, то безкоштовно. Якщо л╕ньки розпов╕дати, ╕ нема╓ часу, то за грош╕!

Олена скривилася:

- Ф╕! Розпов╕дай ще на вт╕ху натовпу!

╢лизавета серйозно заперечила:

- А я особисто ╕ не проти свого розуму потренувати! ╤ справд╕, в╕зьму ╕ ╖м розпов╕м щось ц╕каве.

Д╕вчина з жовтим волоссям прочирикала:

- А що? Давайте спробу╓м. Це буде здорово!

╤ д╕вчата рушили до того кафетер╕ю, де продають м╕сцевих тушканчик╕в в особливому соус╕.

Во╖нки йшли ╕ сп╕вали:

Удар у нас красунь, як таран,

Лама╓ хребти та ребра.

Ми пронесемося н╕би ураган,

╤ буде вам, пов╕рте, дуже стр╕мко!

Д╕вчата, звичайно ж, знали соб╕ толк. Олена билася взимку, в мороз босонога ╕, при цьому, ще й примудрялася творити чудеса. ╥╖ сл╕ди на сн╕гу були дуже витончен╕ та красив╕. Д╕вчина нав╕ть якось пробувала займатися б╕знесом. Вмочувала сво╖ бос╕ ступн╕ в фарбу, ╕ робила в╕дбитки на б╕лому папер╕. А пот╕м продавала за грош╕. ╤ були покупц╕.

А тепер треба написати якусь розпов╕дь за ╖жу. Не так╕ вони б╕дн╕, щоб витрачати свою фантаз╕ю на дитяч╕ розпов╕д╕.

Д╕вчата опинилися у вельми розк╕шному кафетер╕╖. Щоб публ╕ка не сумувала п╕д час прогону опов╕дань, показували на голограм╕ чудов╕ мультики.

У цьому випадку для н╕ндзя-мурашок. ╤ це було надзвичайно красиво та кумедно. Ось н╕ндзя-мурашка взяла ╕ довбанула лапкою по асфальту, той тр╕снув, ╕ лиход╕й, схожий на акулу з людським т╕лом, провалився та ще й застряг. Та як завола╓ в╕д болю. А ще, на двох пирань ╕з т╕лами ведмед╕в посипалося борошно з м╕шк╕в, що були розпорот╕ в╕д кидка чакри.

Тих обсипало з н╕г до голови, ╕ вони стали чхати, п╕дн╕маючи хмару б╕лого пилу.

Олена п╕дскочила до роботи, який видавав м╕сцевих тушканчик╕в у дуже дорогому ультрашоколадному соус╕, та перев╕ряла:

- На вс╕х чотирьох у вигляд╕ шашлику!

Робот-продавець кивнув:

- Ви по картц╕ розплатитеся, гот╕вкою, чи видасте ╕стор╕ю!?

╢лизавета в╕дпов╕ла з посм╕шкою:

- Краще ╕стор╕ю! Ми так любимо все писати ╕ розпов╕дати. Мови у нас так╕ довг╕.

Катерина з╕ свистом промовила:

- ╤ мислення, альтернативно, обдароване.

Робок спитав:

- А хто розпов╕датиме? Чи ви вс╕ разом разом?

Олена проревела:

- Давайте краще розпов╕м я!

Катерина кивнула:

- Нехай руда! Вона знову щось кумедне видасть про другу св╕тову в╕йну. ╤ гарних д╕вчат.

╢лизавета прочирикала:

- Так, у цьому план╕ ми, д╕вчата, дуже крут╕! А руда? Так, вона може!

Олена в╕дкрила св╕й чар╕вний рот, ╕ почала плести розпов╕дь;

У св╕тобудов╕ багато вим╕р╕в. В одному з них Адольф Г╕тлер став жертвою одного з численних замах╕в. Саме 20 кв╕тня 1941 року. На день народження фюрера, англ╕йськ╕ шпигуни ╕ примудрилися п╕д╕рвати нац╕ номер один.

╤ це зм╕нило, причому сутт╓во, переб╕г ╕стор╕╖. Наступником фюрера став Герман Гер╕нг. В╕н в╕дмовився наступ на СРСР. Взагал╕, нац╕ номер два вважав, що не можна воювати на два фронти, доки не пок╕нчено з Британ╕╓ю. Кр╕м того, на парад╕ 1 травня в╕дбулися нов╕ радянськ╕ танки КВ-2. ╤ фашист╕в стривожили ╖хн╕ 152-м╕л╕метров╕ гармати. Так, Т-34 - небезпечна машина.

Гер╕нг продовжив в╕йну на заход╕. П╕сля захоплення Криту, н╕мецька ав╕ац╕я завдала нищ╕вного удару по Мальт╕. Гер╕нг, будучи менш сентиментальним, н╕ж Г╕тлер, оголосив тотальну в╕йну ╕ запровадив загальну трудову службу на окупованих територ╕ях.

Н╕мц╕ посилили корпус Роммеля ╕ взяли штурмом Толбук. Пот╕м розвинули наступ ╕ до ╢гипту. Пала Мальта, пройшла усп╕шна висадка десанту. Пот╕м ╕ Франко дав згоду п╕сля н╕мецького ультиматуму на штурм Г╕бралтару.

Пад╕ння ц╕╓╖ фортец╕ дозволило заблокувати доступ англ╕йського флоту до Середземного моря. А н╕мц╕ почали перекидати в╕йська до Марокко по найкоротш╕й в╕дстан╕.

В результат╕ вже в друг╕й половин╕ сорок першого року фашисти захопили ц╕лком ╕ п╕вн╕ч Африки, ╕ що ╕стотно Близький Сх╕д.

Дал╕ в╕йна тривала. Стал╕н дотримувався дружнього нейтрал╕тету. Япон╕я ж оголосила в╕йну Британ╕╖. А США, як це ╖м властиво, опинилися у позиц╕╖: моя хата з краю.

Н╕мц╕ захопили решту Африки, причому ╖х головною проблемою були не англ╕йськ╕ в╕йська, а в╕дстань, в╕дсутн╕сть дор╕г ╕ розтягнут╕сть комун╕кац╕й. Кр╕м того, пройшов усп╕шний пох╕д на ╤нд╕ю. П╕сля цього н╕мецьк╕ частини зустр╕лися з японськими.

А вл╕тку сорок другого року зд╕йснилася нарешт╕ ╕ висадка в Британ╕╖. Англ╕я, на той час, була ослаблена ╕ п╕дводною в╕йною, ╕ масованими бомбардуваннями. Кр╕м того, пов╕тряний наступ п╕сля захоплення Африки та Аз╕╖, а також тотально╖ в╕йни п╕шов усп╕шн╕ше. Ю-188, До-217 ╕ Фокке-Вульф ц╕лком усп╕шно справлялися з╕ сво╖ми завданнями.

╤ пресували Британ╕ю...

Висадка пройшла у серпн╕, ╕ одразу у багатьох м╕сцях. У боях вперше взяли участь модерн╕зован╕ Т-4 та танк "Тигр". Британ╕я виявилася повалена за в╕с╕мнадцять дн╕в.

А у вересн╕, разом ╕з японцями, захопили й Австрал╕ю. Повн╕стю скинувши Британську колон╕альну систему.

Так завершилася ще одна в╕йськова компан╕я Третього рейху. Переможна та з величезними завоюваннями. Але на цьому, звичайно, все не ск╕нчилося. П╕д боком у нацист╕в могутн╕й СРСР, який ма╓ так╕ ж всесв╕тн╕ амб╕ц╕╖, як ╕ фашист╕в.

╤ Герман Гер╕нг став готуватися до в╕йни. Головна ставка була зроблена на нов╕ танки: "Пантера", "Тигр", "Лев", "Маус". Плюс ще Т-4 модерн╕зован╕ та р╕зн╕ САУ. Включаючи гр╕зн╕ "Штрумт╕гри", "Фердинанди", "Джм╕ль", "Носор╕г" та ╕нш╕.

Кр╕м того, у червн╕ став з'являтися ╕ "Тигр"-2, який у практичному в╕дношенн╕ непоганий винищувач танк╕в.

Але й Стал╕н ма╓ чим в╕дпов╕сти. КВ-3, вагою ш╕стдесят в╕с╕м тонн з гарматою 107-м╕л╕метр╕в, ╕ початковою швидк╕стю снаряда 800-метр╕в за секунду. КВ-5 з двома гарматами у 107 та 76-м╕л╕метр╕в та лобовою бронею у 170-м╕л╕метр╕в. ╤ КВ-4 вагою сто с╕м тонн ╕ лобовою бронею в 180-м╕л╕метр╕в. Ц╕лий виводок важких та надважких танк╕в.

Свого роду змагання з н╕мцями, хто важч╕ машини в сер╕ю запустить.

Плюс ще розробки та б╕льш важких машин. Але поки що у проект╕.

В ав╕ац╕╖ н╕мц╕ розгорнули випуск МЕ-309 та Ю-288, нового До-317, та НЕ-177, НЕ-129, с╕мейства Фокке-Вульф модерн╕зованого. ╤ найголовн╕ше, реактивну ав╕ац╕ю. Насамперед винищувач МЕ-262. Поки що, вт╕м, недосконалий.

СРСР також мав на озбро╓нн╕ Як╕, М╕ги, Лагг╕, ПЕ-2, ТУ-3, ╤Л-2, ПЕ-8. ╤ багато застар╕лих машин.

Н╕мецьк╕ винищувач╕, мабуть, перевершували радянськ╕ в озбро╓нн╕ та швидкост╕, але дещо поступалися в маневреност╕, але т╕льки горизонтальн╕й, маючи перевагу у вертикальн╕й.

Загалом сл╕д визнати, маючи ресурси значно╖ частини св╕ту, н╕мц╕ багаторазово зб╕льшили виробництво машин. ╤ були готов╕ до неабияко╖ лайки.

СРСР мав проти Третього Рейху, близько тридцяти третини тисяч танк╕в, ╖х, б╕льш╕сть, легк╕. Т-34 був досить масовим, але багато випускалося ╕ Т-50, машини легш╕.

Н╕мц╕ майже згорнули випуск легко╖ бронетехн╕ки, зробивши ставку на важч╕ екземпляри. Найб╕льш масовим танком передбачалося зробити "Пантер". Але нав╕ть маючи десятки м╕льйон╕в раб╕в, фашисти не встигали доукомплектувати св╕й танковий парк.

╤ ╖м не вистачало машин, особливо нових. Кр╕м того, виникли чимал╕ проблеми з перевезенням "Мауса" та танка "Лев". Що теж зовс╕м не мед.

Треба сказати, ╕ автомат МР-44 теж т╕льки почав вступати у в╕йська Геринга. Н╕мецька арм╕я численна, але з переозбро╓на остаточно.

Браку╓ ╖й часу. А надто довго в╕дкладати операц╕ю теж не можна - попереду ос╕нь та зима. ╤ Гер╕нг ризикнув вдарити першим. Незважаючи на те, що у фашист╕в ╕ не вистача╓ танк╕в, лише трохи б╕льше двадцяти п'яти тисяч. В ав╕ац╕╖ дещо найкраще сп╕вв╕дношення: п╕дтягнулися льотчики. У СРСР л╕так╕в трохи б╕льше сорока тисяч, у Н╕меччини понад п'ятдесят тисяч, причому, майже вс╕м марки нов╕.

Найголовн╕ше, це перевага Вермахту в п╕хот╕. Набравши безл╕ч х╕в╕ та ╕ноземних див╕з╕й, н╕мц╕ розгорнули двадцять з лишком м╕льйон╕в солдат╕в.

СРСР, нав╕ть з урахуванням моб╕л╕зац╕╖, зм╕г виставити трохи б╕льше дванадцяти м╕льйон╕в. Плюс ще треба тримати арм╕ю ╕ Далекому Сход╕, щоб в╕дбити Япон╕ю.

Самура╖ теж розгорнули дванадцять м╕льйон╕в солдат╕в, ╖х, десять м╕льйон╕в, безпосередньо проти СРСР.

Плюс ще, значна к╕льк╕сть легких та середн╕х танк╕в. А також свою зовс╕м не слабку ав╕ац╕ю ╕ сильний флот.

. РОЗД╤Л ╧ 10.

Тож нелегко пройшлося Рос╕╖. Гер╕нг вир╕шив не в╕дкладати в╕йну до повно╖ бойово╖ готовност╕, а в╕дразу ж ╕ вдарити. ╤ його полчища перейшли у наступ 22 червня 1943 року. Як з'ясувалося в перш╕ дн╕, радянська Рос╕я до оборонно╖ в╕йни зовс╕м не готова. В╕йська вчили бити ворога на його територ╕╖, а не оборонятися. ╤ план╕в оборони нема╓, ╕ в╕йська не доукомплектован╕ оф╕церським складом, ╕ багато оборонних споруд не добудовано. Виходило, коротше кажучи, якось погано.

Д╕йсно, Червона арм╕я наступальна арм╕я, а в окопах сид╕ти не надто здатна. ╤ г╕тлер╕вц╕ почали просуватися у глибину радянсько╖ оборони досить швидко. Пробивали оборону радянських в╕йськ. ╤ вже 30 червня взяли М╕нськ. ╤ рухалися дал╕. Червона арм╕я не надто усп╕шно намагалася контратакувати.

Але толку було мало... Ось двадцятого липня г╕тлер╕вц╕ ув╕рвалися до Смоленська. ╤ розгорнулися бо╖ за м╕сто-фортецю. Фашисти в╕дчайдушно намагалися просунутись дал╕, але потрапляли п╕д контратаки. А з╕ сходу перли японц╕.

Плюс ще, у в╕йну проти СРСР вступили турки, португальц╕, ╕спанц╕, бразильц╕, аргентинц╕ та ╕нш╕. Такий пресинг дикий виник.

П╕д моторошним тиском СРСР прогинався. ╤ ось упав Ки╖в, пот╕м Донбас, в оточенн╕ опинився Лен╕нград. ╤ розпочався вир╕шальний штурм Москви. Л╕зли в б╕й "Мауси" та ╕нший метал.

Ось п'ять красивих д╕вчат-н╕мкен╕в б'ються на "Маус╕". Герда, Шарлота, Кр╕ст╕на, Магда та Фр╕да.

Вони б'ються на найважч╕й машин╕ Вермахту. Що таке "Маус"? Сто в╕с╕мдесят в╕с╕м тонн у порожньому вигляд╕. ╤ 185-м╕л╕метр╕в бортово╖ брон╕, ╕ 240-м╕л╕метрово╖ лобово╖. ╤з двома гарматами.

Але при цьому танк через велику масу ледве руха╓ться. Д╕вчата всередин╕ його майже гол╕, в одному вельми в╕двертому б╕к╕н╕. ╤ дуже ф╕гурист╕ ╕ красив╕.

Герда, плескаючи босою ногою, в╕дкрива╓ вогонь з╕ 128-м╕л╕метрово╖ гармати. Снаряд подають Шарлота та ╢ва. Д╕вчата майже гол╕, ╕ м'язист╕. Презент смерт╕ вагою, двадцять в╕с╕м к╕лограм╕в, вирива╓ться з╕ ствола. ╤ мчить з╕ швидк╕стю 930 метр╕в за секунду. Це колосальна заб╕йна сила.

Влуча╓ до радянсько╖ КВ-3, протаранивши броню з дистанц╕╖. Во╖тельки хором вигукують:

- Ух, з бухти барахти!

╤ скалять сво╖ перлинн╕ зуби. Краса д╕вчат вража╓. Вони просто диво природи.

Герда знову наводить зен╕тну ╕ скоростр╕льну зброю, промовляючи:

- У цьому крику спрага бур╕...

Христина стр╕ля╓ з 75-м╕л╕метрово╖ гармати, промовляючи:

- Сила гн╕ву, полум'я пристраст╕!

Шарлота та Христина палять разом. Розбивають радянську КВ-2 ╕ цв╕р╕нькають:

- Усю впевнен╕сть у перемоз╕ чу╓ витязь у цьому крику!

╤ войовниц╕ п╕дморгують одна одн╕й.

╢ва лупнула з 75-м╕л╕метр╕вки радянською п╕хотою. Прик╕нчила дюжину солдат╕в. ╤ захихот╕ла, човгаючи босими ногами по брон╕:

- Я стр╕ляю ╕ хвацько вбиваю!

"Маус" працював ритм╕чно, винищуючи танки. Рухався в╕н не спритно, але наполегливо. ╤ просувався неквапливо, зминаючи ворог╕в.

Взагал╕, у реальн╕й ╕стор╕╖ цей танк так ╕ не встиг повоювати. Зам╕сть нього виб╕р л╕г на б╕льш досконалу модель Е-100. Остання машина мала характерн╕ риси сер╕╖ Е. Нижчий силует, б╕льш щ╕льну компоновочну схему ╕ б╕льш╕ кути нахилу брон╕. Танк Е-100 мав лобове бронювання, як у "Мауса" 240-м╕л╕метр╕в, але з великим кутом рац╕онального нахилу листа. Борта у Е-100 були за 170-м╕л╕метр╕в разом ╕з нав╕сними листами, але п╕д кутом нахилу. В ц╕лому новий танк вийшов р╕вним по озбро╓нню "Маусу", краще захищеним ╕ легшим. Його швидк╕сть на шосе становила 40 к╕лометр╕в на годину, проти 20 у "Мауса". Але б╕льш досконала та легка модель у сер╕ю не встигла над╕йти. Та й в╕йна тод╕ вже програвалася.

Нараз╕ д╕вки осво╖ли "Маус" ╕ стр╕ляли.

Герда облизу╓ губи язиком.

А зараз вона стр╕ля╓ ╕з потужно╖ гармати "Мауса". Знаряддя здатне пробивати вс╕ рос╕йськ╕ машини сер╕╖ КВ.

Взагал╕, надважкий н╕мецький танк показав себе не швидк╕сною, зате дуже заб╕йною машиною. Яка змина╓ будь-яку броню, сама залишаючись непробивною.

Герда взяла ╕ засп╕вала з апломбом:

- А берегом править кр╕зь сизий туман...

Шарлота п╕дробила босою ногою важкий снаряд ╕ засп╕вала, скелячи перлинн╕, немов вибран╕ з дна моря, зубки:

- Корабель пустел╕ - лихий кап╕тан!

╢ва також дуже гарна д╕вчина. Блондиночка ╕ з тонкою тал╕╓ю. Така сексуальна баба.

╤ знову войовниц╕ стр╕ляють. Цього разу ╖хньою жертвою став КВ-5, танк ╕з лобовою бронею 170-м╕л╕метр╕в, щоправда, без рац╕онального нахилу лист╕в.

До нього н╕мецьким снарядом потрапило та проламало.

Шарлота взяла ╕, п╕дскакуючи, засп╕вала:

- Босонога мр╕я - така краса!

╤ войовниця, як трусить пишними стегнами.

Так, гарно це вигляда╓. Д╕вчата чудов╕. Як врубають снарядами, та лупнуть.

Герда взяла ╕ знесла тридцятьчетв╕рку ╕ просипала:

- Я зроблю банзай!

╤ ╖╖ Маус слуха╓ться. Д╕вчата трощать рос╕ян. У лоб "Маус" не в змоз╕ пробити жоден радянський танк. Ус╕ снаряди буквально в╕дскакують в╕д брон╕. А войовниц╕ скалять зуби ╕ ревуть:

- Гав гав гав! Ми завдамо удару...

"Маус" пихка╓ ╕ блима╓...

Коротше кажучи, штурм Москви виявився для н╕мц╕в та ╖хн╕ орди дещо усп╕шн╕шими, н╕ж у сорок першому роц╕. Та й зима видалася не така вже й сувора.

Столицю фриц╕ та ╖хн╕ сател╕ти оточили. А в грудн╕ розпочався штурм найб╕льшого м╕ста.

Стал╕н, зрозум╕ло, пере╖хав до Куйбишева. Але у самому м╕ст╕ залишився Жуков. Цей полководець вир╕шив стояти до к╕нця. А г╕тлер╕вц╕ розпочали зимовий штурм. В╕н проходив у к╕лька етап╕в. У ход╕ бойових д╕й фашисти застосовували "Штурмтигр" та "Штурмльов", з потужними бомбометами. ╤ руйнували столицю. Перетворювали ╖╖ на поп╕л.

Жуков наказав стояти на смерть. Бо╖ затяглися до к╕нця березня. Але, зрештою, впала Москва. Г╕тлер╕вц╕ зазнали колосально╖ шкоди, проте перемогли.

Фюрер нагородив за взяття Москви Майнштейна Великим Хрестом Лицарського Хреста. Сорок четвертий р╕к пройшов майже односторонньому наступ╕ фашист╕в вздовж Волги, ╕ дал╕ на Урал. Радянськ╕ в╕йська задкували, багато було дезертир╕в ╕ тих, хто здався в полон. За л╕то н╕мц╕ захопили весь район Волги та Кавказ.

Восени д╕йшли до Свердловська ╕ зупинилися, з╕ткнувшись ╕з морозами та суворою сиб╕рською зимою.

Стал╕н ще якийсь час намагався чинити оп╕р. Рос╕яни контратакували в район╕ Уралу. Зд╕йснювали партизанськ╕ вилазки. Але в сорок п'ятому роц╕ фашисти остаточно, разом ╕з японцями, захопили велик╕ м╕ста Рос╕╖. Стал╕н в╕дмовився кап╕тулювати ╕ п╕шов в один ╕з сиб╕рських бункер╕в.

В╕йна перейшла у партизанську фазу. Г╕тлер╕вц╕ та японц╕ деякий час перетравлювали Рос╕ю та полювали за партизанами. Але США тим часом зум╕ли створити атомну бомбу.

Гер╕нг не ризикнув воювати за океаном. У сорок восьмому роц╕ нарешт╕ замочили Стал╕на, ╕ партизанська в╕йна п╕шла на спад. Незабаром Рос╕я виявилася поглиненою Трет╕м Рейхом. Поступово ╕мпер╕я перетравлювала сво╖ волод╕ння.

Гер╕нг пров╕в референдум та став ╕мператором. Його держава зм╕цн╕ла ╕ стала сильною. США теж точили кулаки. Хоча друга св╕това в╕йна ╕ зак╕нчилася, але п╕шли перегони озбро╓нь. Войовнич╕сть не слабшала, ╕ накопичувалася ядерна зброя.

Холодна в╕йна тривала довго. Поки, нарешт╕, с╕мдесят п'ятого року не було створено випром╕нювання, що нейтрал╕зу╓ ядерн╕ заряди. У 1985 роц╕, вже син ╕мператора Гер╕нга, Адольф Германович розпочав в╕йну з╕ США.

Трет╕й Рейх, маючи особливо разом ╕з Япон╕╓ю перевагу у людських ресурсах почала вторгнення США.

Фашисти рушили через Аляску, використовуючи сво╖ досконал╕ш╕ п╕рам╕дальн╕ танки, проти "Амбрамса". ╤ тут у наступ╕ взяв участь ╕ легендарний ек╕паж Герди.

Д╕вчата все ще юн╕ - так вони волод╕ють секретом в╕чно╖ молодост╕ в╕дьми та генетично зм╕нен╕ стерви. Розс╕лися по парах, у танки, зроблен╕ з багатошарово╖ брон╕ та з особливими гарматами.

Н╕мц╕ використовують спец╕альн╕ знаряддя, на електромагн╕тн╕й тяз╕. Танк зовн╕ дуже низький ╕ кал╕бр 88-м╕л╕тр╕в. Натом╕сть бронеб╕йн╕сть значно вища, н╕ж у 120-м╕л╕метров╕й гармати "Амбамса". ╤ при цьому н╕мецький танк непробивний з ус╕х ракурс╕в.

Герда стр╕ля╓ ╕ хихика╓:

- П╕дкорю╓мо Америку!

Шарлота теж палить, натискаючи босим пальчиком на джойстик ╕ реве:

- Нескорений герой фюрер-гад!

На ╕ншому танку ╖дуть теж босоног╕, в╕чно юн╕ красун╕ в б╕к╕н╕ ╕ щебечуть:

- Нескорений у вс╕ часи!

Христина натиска╓ босий пальчик на кнопку ╕ шепоче:

- Супер кра╖на!

╤ американський танк вибуха╓...

Магда пом╕ча╓ з посм╕шкою:

- А час над нами не ма╓ влади. Вою╓мо понад сорок рок╕в ╕ зовс╕м не зм╕нилися!

Герда з ╕ншого танка в╕дпов╕ла, попередньо розн╕сши американську машину:

- Тому що ми в╕дьми!

Шарлота натиснула босий пальчик на кнопку джойстика. П╕дбила американську самох╕дку ╕ гаркнула:

- ╤ найкрут╕ша в╕дьма!

В╕чним д╕вчатам ╕де знаходження у б╕к╕н╕. Вони в ньому так╕ сексуальн╕ та класн╕. Немов ф╕гурки точен╕, ╕ позолочен╕. Ось це д╕вчата - просто секс-символ.

Герда дотепно пом╕тила, стр╕ляючи ╕ використовуючи босу, точену н╕жку:

- Я прошу не дивуватися н╕кого...

Шарлота теж лупнула, з захопленням насп╕вуючи, ╕ граючи сильними м'язами:

- Якщо буде в╕дбуватися чаклунство!

Христина ця золотисто-руда стерва, довбала, натиснувши пальчиками на кнопку джойстика. Розбила американський танк ╕ лягнула:

- ╤ кого дуже круто рознесло!

Магда не зовс╕м у риму пальнула по М-60 ╕, трясучи босон╕жкою н╕жкою, тоненько в'янула:

- В╕д човна, що ми плавали, лишилося лише весло!

Герда у в╕дпов╕дь проворкувала:

- Вгору попрямуй! Зум╕й покликання досягти!

╤ теж босою п'ятою як натисне.

╤ трусить сво╖м б╕лим, як сн╕г, густим волоссям. Хоча д╕вчатам уже за ш╕стдесят, але вони так╕ молод╕, св╕женьк╕. Жодно╖ зморшки, жодно╖ с╕точки, жодного натяку на в╕к. Т╕ла м'язов╕ ╕ н╕ крапл╕ в них жиру.

Шарлота з╕ сво╖м м╕дно-червоним волоссям, як трусе, ╕ при цьому пров╕зить:

- Во╕стину банзай!

А що? Найкрасив╕ше д╕вчисько...

А Христина? Та ще д╕вка! Неначе вся налита св╕жим соком. Така в н╕й неповторна краса. ╤ готова войовниця рвати та вс╕х метати.

Розбила американський танк ╕ просичала:

-Ми вовчиц╕ з оскалом!

Магда ця скромна д╕вка. ╤ в╕дьма, ╕ заразом ╕ в╕руюча! ╥╖ бос╕ н╕жки натискають на кнопки джойстика. Це д╕вка супер! Як лупне по американському мастодонту, ╕ рознесе його.

Адже н╕мецький п╕рам╕дальний танк набагато легший, н╕ж американський. А сам╕ д╕вки так╕ гарн╕.

Магда репету╓:

- На славу В╕тчизни Свято╖!

Христина п╕дтриму╓ под╕бний порив, ╕ каже:

- Душу, серця в╕ддамо! Ми сво╖й свят╕й В╕тчизн╕...

П╕сля чого д╕вчина над╕слала презент знищення.

Герда у в╕дпов╕дь, ╖й у сус╕дньому танку все чудово чутно, посила╓ снаряд, ╕ верещить:

- Висто╓мо та переможемо!

Шарлота натиснувши босими пальцями на кнопку, гаркнула:

- ╤ не пошкоду╓мо життя!

Христина в╕щала, зносячи американський танк:

- Ж╕нка, яка вб'╓!

Во╖тельки гаркнули разом. З╕м'яли сво╖ми постр╕лами танки, ╕ прошип╕ли, наче вт╕лення мастодонт╕в.

- Все вивантажимо в трун╕, рахуй спокою!

Д╕вчата, п╕сля чого як розсм╕яються, ╕ над╕шлють сонячн╕ зайчики сво╖ми зубками.

Герда прочирикала, вистр╕ливши, використовуючи свою витончену, босу н╕жку, збивши танк:

- Я все-таки д╕вка з╕ справжньою головою...

Шарлота захоплено пом╕тила, над╕славши ╕скри з очей. Топнула головою п'ята, шипаючи:

- Сукуплюся я з Сатаною!

Христина пальне по "Амбрамсу", розб'╓ його броню, ╕ як пров╕зить на все горло:

- ╤ постр╕лю стр╕лою!

Магда натиснула босими пальчиками кнопку. Послала снаряд ╕ захоплено заявила:

- Бульйон ╓ крутий!

Дотепна ╕ з перлинним волоссям Герда, як в╕зьме ╕ прохоче з оскалом:

- Але не блакитний!

╤ пошле сво╖ми очима каскад випром╕нювань. Ось це баба - одразу видно крута. ╤ знесе чергову американську машину у кювет. ╤ там ще ╖╖ розплюють на запчастини.

Шарлотта стр╕ляючи, натиснули голою п'ятою на клав╕атуру. В╕дправила американського мастодонта до праотц╕в ╕ засп╕вала:

- Ламати, трощити та рвати на частини!

Христина, ця д╕вчина з волоссям - сум╕ш золота та м╕д╕, як пошле презент ан╕г╕ляц╕╖, ╕ прошипить:

- Оце житття! Оце щастя!

╤ вишк╕рить свою таку милу пику! ╤ цвяхне по американських танках.

А Магда, це вт╕лення краси та особливо╖ доброти, пробурчала:

- ╤ не прийде до нас негода!

Герда взяла ╕ прошип╕ла, вискакувавши перлинн╕, схож╕ на кинджали ╕кла, ревучи:

- Це бунт!

Шарлота у в╕дпов╕дь, натискаючи на педаль босою ногою, прошип╕ла, скелячи зубки-клики:

- ╤ Гол╕вуд!

Оскалившись, Христина з диким шаленою послала снаряд у сталь ╕ взяла ╕ засп╕вала:

- Як╕ люди у Голл╕вуд╕!

Магда з ще б╕льшим азартом викинула снаряд руйнування ╕ прочирикала з апломбом.

- Суц╕льн╕ з╕рки, а не люди!

Герда хихикнула ╕ кричала, граючи м'язами. ╤ заразом послала босою п'ятою гостр╕ голки, що колють танки США.

- ╤ буде Рейганов╕ капут!

Шарлота з величезним захопленням п╕ддала, чудовими н╕жками, ╕ видала смертельний прес:

- Нас запрошують до Голл╕вуду!

Христина з ентуз╕азмом цв╕ркнула:

- Та в цей дивний Гол╕вуд!

Магда вистр╕ливши, натискаючи босими пальцями на кнопку джойстика, агресивно прочирикала:

- Хай буде у слав╕ Гол╕вуд!

Н╕мц╕ перебили американську оборону. За п╕вроку вони захопила не лише Аляску, а й б╕льшу частину Канади, атакувавши зах╕дне узбережжя США.

Як з'ясувалося, що н╕мецьк╕ танки сильн╕ш╕ за важч╕ американськ╕ за вс╕ма статтями. ╤ хто ав╕ац╕я у Третього Рейху набагато краща. А дисколет взагал╕ не мають соб╕ р╕вного опонента. ╤ це очевидно явне прикр╕сть для гордовитих американц╕в.

Рейган оголосив священну в╕йну. Але на США наступали ще з п╕вдня. Бразил╕я, Аргентина, Венесуела, Чил╕ оголосили в╕йну Америц╕. ╤ разом ╕з японцями фриц╕ просувалися Мексикою. ╤ п╕дходили до американських кордон╕в та з п╕вдня.

1986 року почалися бо╖ безпосередньо на територ╕╖ Америки. ╤ Н╕меччина та Япон╕я долали супротивника. Пройшло три м╕сяц╕ до середини кв╕тня б╕льше половини територ╕╖ США виявилося окуповано японцями та н╕мцями.

╤ тут Рейган запропонував кап╕туляц╕ю. В╕йна припинилася якраз 20 кв╕тня 1986 року.

США виявилися розд╕лен╕. ╤ все б н╕чого, але... Адольф перший напав ╕ на Япон╕ю. Розв'язав проти не╖ справжню в╕йну, ╕ ситуац╕я реально злет╕ла.

Знову у битв╕ Герда, Шарлота, Кр╕ст╕на та Магда. Ц╕ д╕вчата справжн╕ в╕дьми ╕ не стар╕ють. Вони завжди молод╕, св╕ж╕ ╕ вс╕ б'ються т╕льки босон╕ж ╕ в б╕к╕н╕.

В даному випадку вони на двох танках, як╕ працюють на електриц╕ та у форм╕ п╕рам╕д. Дан╕ машини мають атомн╕ акумулятори та розганяються до трьохсот к╕лометр╕в на годину. Спробуй таким машина протиставити. ╤ озбро╓ння вони електромагн╕тними гарматами - з маленькими, але дуже заб╕йними снарядами, що мають грав╕оуранов╕ сердечники.

Ось це справд╕ озбро╓ння майбутнього. Д╕вчата борються по дв╕ в кожному танку, ╕ мон╕тори на ст╕нах дають ╖м абсолютний огляд.

Д╕вчата зняли л╕фчики ╕ оголили сво╖ мускулист╕ торси.

Герда натиснула босими пальчиками н╕жок на кнопки джойстика, п╕дбила японську машину, пробивши ╖╖ наскр╕зь ╕, засп╕вала:

Дитиною мр╕яв в╕н у р╕чц╕ сво╓╖ р╕дно╖,

Про владу св╕тову, бо╓ць непереможний....

Але д╕вчина з'явилася як ув╕ сн╕,

╤ нема╓ вам б╕льше м╕сця на земл╕!

П╕сля чого промениста блондинка взяла ╕ яскраво-червоним соском грудей надавала на кнопку. В╕д снаряда, що вилет╕в з╕ стовбура, перевернуло гаубицю самура╖в. Ось це д╕вчисько-в╕дьма ╕ супер.

Шарлота теж д╕вчина яка залишилася в одних лише трусиках ╕ люто бореться ╕з самураями. ╤ показу╓ буквально чудеса хороброст╕.

Робить це з величезним ентуз╕азмом. ╤ ╖╖ бос╕ пальчики н╕жок надзвичайно гнучк╕ та спритн╕.

╤ наче на клав╕атур╕ п╕ан╕но грають на кнопках джойстика, що роблять в╕ртуозно.

╤ ось японський всюдих╕д прошибло, наче розпечена голка промокашку:

Шарлота прицмокнула губками ╕ засп╕вала:

- Як д╕вки у Третьому Рейху,

Ти ╕ з ними знай пацан не дрейфуй!

Зум╕╓ш м╕цно довбати,

В╕дкри╓ш до слави бурхливий шлях!

Точн╕ше нав╕ть правильний шлях!

╤ д╕вчисько сво╖м малиновим соском як в╕зьме ╕ натисне на кнопку джойстика. ╤ знову спрацю╓ щось надзвичайно агресивне та заб╕йне. ╤ ось реактивна установка японц╕в п╕дл╕та╓ у пов╕тря.

А руда краля сп╕ва╓:

В╕чно юн╕ д╕вчата,

Голосок у д╕вчат дзв╕нки...

╤ оголен╕ ╖хн╕ груди,

Зможуть ус╕х у гурток з╕гнути!

Христина також бореться як бойова малина. Вона молода ╕ прекрасна. Майже гола в тоненьких трусиках. ╤ ╖╖ м'язи преса так╕ рель╓фн╕, наче плитки шоколаду. Ось це д╕йсно чудов╕ та чудов╕ крал╕.

У них ст╕льки краси та грац╕╖. Як хороша д╕вчина, чи╓ т╕ло склада╓ться з рель╓фних м'яз╕в. Як╕ перекочуються п╕д засмаглою шк╕рою.

╤ вона теж в╕зьме ╕ босими пальчиками н╕г довба╓. ╤ великий, високий японський танк, отримавши попадання, спалахнув.

Христина прочирикала:

Св╕т нас ма╓ поважати боятися,

Подвигам д╕вчат не зл╕чити числа.

До перемоги ми будемо битися,

╤ любов красун╕ чиста!

╤ ось вона руб╕новим соском грудей натисне на кнопку ╕ в╕дтворить вдалий ╕ заб╕йний постр╕л. ╤ так точно потрапить у ящик з бо╓припасами, що одразу ц╕лу батарею японських гармат, п╕дкине фонтан вгору.

Д╕вча видало:

Любов ╕ смерть, добро ╕ зло,

Що святе, що гр╕шне! Замочимо вс╕х одне!

╤ ось Магда, теж дуже гарна д╕вчина з волоссям кольору кульбаби, ╕ з рель╓фними м'язами, гола до пояса, ╕ в одних лише дуже тоненьких, б╕леньких трусиках.

Вона пальне натиснувши на кнопку голенькою п'ятою. Вразить супротивника ╕ видасть:

Я дуже н╕жне д╕вчисько,

В╕чно босонога в бою.

Голосочок ср╕блястий дзв╕нок,

Якщо треба жовтих роздавлю!

╤ войовниця розсм╕я╓ться, сво╖м променистим голоском.

А пот╕м ╖╖ полуничний сосок теж натисне. ╤ в даному випадку гармата послала снаряд у великий, японський бомбардувальник. Взяла та розпорола йому черево, ╕ подарунки ан╕г╕ляц╕╖ посипалися на голови самураям. Буквально зминаючи ╖х та знищуючи.... ╤ ц╕лих два батальйони японсько╖ п╕хоти було знищено.

Магда засп╕вала ╕з захопленням:

Той, хто серця ╕ любов╕ позбавлений,

Не розраховувай, адже життя не сон!

Буде злий противник вир╕шений,

╤ могутньою силою зруйнований!

Зрозум╕ло, що проти таких д╕вчат Япон╕╖ не встояти. А секрет ╖хньо╖ майстерност╕ в тому, що вони борються майже без одягу, що да╓ небачену, феноменальну, косм╕чну силу.

А ще ╓ ╕ льотчиц╕, як╕ б'ються в одних лише трусиках. ╤ вони також самура╖в у неб╕ кап╕тально укладають.

Ось Хельга взяла ╕ босими пальчиками н╕жок натиснула на кнопку джойстика ╕ як довбане.

╤ спрацю╓ колосальний викид реактивних ракет.

Д╕вча струсила грудьми з червоними сосками ╕ засп╕вала;

Мен╕ злидн╕, на жаль, до сл╕з знайом╕;

Як покосився с╕льський будинок!

На даху нав╕ть прогнила солома,

Кучугура сувора п╕д в╕кном!

══

Той час був жахливих лих,

Великих напруг рос╕йських сил!

Мо╓ лихе в стражданн╕ дитинство,

Коли в╕д холоду холоне синь!

══

Б╕гом боса по морозу;

В╕н пропалю╓ до к╕сток!

Та де знайти мен╕ щастя троянду,

Як скинути б╕дност╕ каскад ланцюг╕в?

══

Не знаю щастя та спокою;

Тяжка праця мен╕ так знайома!

Дерюгою я в╕кно прикрию,

╤ на ╜анок з сокирою!

══

Ось т╕льки зиму пережити нам,

Щоб р╕дних не застудити!

Весною цв╕сти в руб╕нах вишням,

╤ збирати чорниц╕ нитку!

══

А ось зараз д╕вчата н╕жки,

В╕д холоду пекельного так горять!

Як важко бути в╕чно босою,

По сн╕гу ставити колоди в ряд!

══

Але ось весна прийшла красуня,

Сн╕гу б╕лий оксамит потекли!

╤ чу╓ться мен╕ голос дзв╕нкий,

Адже це так сп╕вають струмки!

══

Ось сад кол╕р сапф╕р у накрапах;

╤ л╕то лл╓ пот╕к до батога!

Ах липи пах у медових лапах -

Насолода пташиного щебеню!

══

Паркан ми ставимо дерев'яний,

Прийшов на допомогу хлопчина!

╤ почуття стали як дивно,

А н╕би с╕к душ╕ пот╕к!

══

Ось дощ сипле, злива зична;

Прихову╓ д╕вчата перлинну сльозу!

Я будиночок вибудую цегляну -

Тебе голуба з безодн╕ в╕двезу!

══

Був юнгою, знай, я бачив кра╖ни;

Пустир п╕сок, туркмен дари!

Палац╕, мечет╕ Самарканда,

Бувають люди так╕ добр╕!

══

Я та ╢вропи кра╖ни знаю -

Пройшов чималий у мор╕ шлях!

Але до серця ближче гаю краю,

До нього охота мен╕ пташина повернути!

══

Мене ц╕лу╓ в╕н, пестить;

Вже крутиться голова!

В╕н об╕ця╓ м╕сце в ра╖,

А сам гарний, як Сатана!

══

З╕грали вес╕лля поскромн╕ше;

Тепер я живу в м╕ст╕!

Слова кохання не ах╕нея -

Надбавка знай п╕шла до добра!

══

Але ось коли накотить др╕мота,

Де мр╕╖ в блакитному неб╕.

Мен╕ снитися, м'яка солома,

М╕й старий с╕льський будинок!

Коротше кажучи, Япон╕я п╕д сер╕╓ю нищ╕вних босоногих удар╕в, ╕ нап╕вголих д╕вчат кап╕тулювала. ╤ виникла ╓дина всесв╕тня,

╤мпер╕я Третього Рейху. У н╕й почали проводити спец╕альну пол╕тику, щоби був баланс у с╕м'╖. ╤ в результат╕ д╕вчат почало народжуватися у дванадцять раз╕в б╕льше, н╕ж юнак╕в. ╤ заразом почалася масштабна косм╕чна експанс╕я.

╤ тепер Герда, Шарлота, Кр╕ст╕на та Магда борються у космос╕. Вони одном╕сн╕, але з дуже потужним озбро╓нням винищувач╕.

Вони борються на цей раз ╕з сум╕шшю клоп╕в ╕ тарган╕в, як╕ до того ж дихають фтором.

╤ д╕вчата знову в одних трусах, ╕ використовують при стр╕льб╕ червон╕ соски грудей та бос╕ пальчики н╕жок. Що да╓ колосальний ефект спустошення.

╤ войовниц╕ сп╕вають;

Ми д╕вчата крут╕ше стали,

Давимо комах лихо...

Наша арм╕я з╕ стал╕,

Стане дуже скоро тихо!

. РОЗД╤Л ╧ 11.

Коли руда перервала свою розпов╕дь, то Катерина буркнула:

- Можна було б зробити його коротшим!

╢лизавета кивнула:

- Стисл╕сть сестра таланту!

╢фросин╕я прочирикала:

- Так! Це майже, як пов╕сть опов╕дання! ╤ з╕знатися чесно, втомлю╓шся в╕д опису босих пальчиком н╕жок ╕ червоних соск╕в!

Олена хих╕кнула та в╕дзначила:

- Я ось так, трохи захопилася! Але погодьтеся, це круто!

╢лизавета кивнула:

- Можливо! Але вийшло антипульсарно! А зараз, по╖мо тушканчика.

╤ д╕вчата золотими виделками почали ╖сти, щось дуже смачне та апетитне.

Олена, яка вир╕знялася невгамовною вдачею, не втерп╕ла ╕ засп╕вала сво╖м дивним ╕ сильним голосом;

Страшна зв╕стка, на жорсток╕й в╕йн╕,

Д╕вчина та, що нав╕к сподобалася!

Кинута в пащу, нелюду сатан╕,

Де ж Господь, справедлив╕сть та мил╕сть?!

══

Д╕ва Наташа п╕шла босон╕ж,

Н╕жки по пильних дор╕жках стукали!

Адже за гр╕хи, що лилися джерелом,

╥й довелося марш у заморськ╕ дали!

══

Ранньою весною вирушила в дорогу,

Н╕жки в╕д холоду так посин╕ли!

М'яса не можна н╕ частинки куснути,

Т╕льки кивають в ╕не╖ ялинки!

══

Так по дороз╕ повного кам╕ння,

Ступн╕ д╕воч╕ в кришку збила!

╤ по Рос╕╖ повз людей,

У б╕к граду цар╕в ╢русалиму!

══

Кавказьк╕ гори, в сн╕гу хребти,

Гостр╕ камен╕ колють п╕дошви!

Але ти харчувалася силою земл╕,

Вибравши нелегкий хадж у м╕сто Боже!

══

Л╕то, пустеля, злий сонцепек,

Як у сковор╕дц╕ д╕воч╕ н╕жки!

М╕сто священне стало недалеко,

Кожен несе безмежну ношу!

══

Там б╕ля могили Бога-Христа,

Д╕ва кол╕на з благанням схилила!

Де ж, великий, м╕ра гр╕ха,

У чому черпаю в праведн╕сть сили?

══

Боже сказав ╖й, хмурячи чоло,

Т╕льки молитвою цей св╕т не зм╕ниш!

Правити Рос╕╖ у стол╕ттях судилося,

Правильно, служи ╖й, не вимагаючи грошей!

══

Д╕ва кивнула: в╕рю Христу,

Адже ти вибрав Русь рят╕вником св╕ту!

Правду про це все рознесу,

В╕сть ╤суса: Бога-кумира!

══

Шлях був зворотний легкий ╕ швидкий,

Н╕жки бос╕ м╕цн╕ стали!

Длань з благодаттю Боже простяг,

М'язи ╕ воля, немов ╕з стал╕!

══

╤ вступила до арм╕╖ ти,

Летчицею стала, била Люфтваффе!

Там виявила гору краси,

Н╕мц╕в есм╕нець рвонув на фугас╕!

══

Во╖н - лихий, см╕ливий бо╓ць,

В╕ддана парт╕╖ - справ╕ порад!

В╕рю в переможний над мерзотою к╕нець,

Зграю б╕с╕вську до ст╕нки, до в╕дпов╕д╕!

══

Ну, чому винищувач п╕дбитий,

Ти не встигла випустити лямки!

╤ виявився з дефектами щит,

А злий фашизм побратався в╕дразу з янк╕!

══

Стала нер╕вною, жорстокою в╕йна,

Я не чолов╕к: реву г╕рко плачу!

Немов у б╕д╕ донурити нам до дна,

Адже в╕д В╕тчизни в╕дпала удача!

══

До Бога м╕й вигук: Всевишн╕й, за що?

Ти розлучив мене з д╕вою кохано╖!

Нав╕ть у мороз не носила пальто,

╤ за трьох супостат╕в била!

══

Х╕ба вона не варта того,

Зустр╕ти з╕ мною з кв╕тами перемогу!

Щедро на свято спекти пирог╕в,

╤ на парад я з Наташею при╖ду!

══

Похмуро в╕дпов╕в суворий Господь:

Хто у св╕т╕ щасливий, кому добре?

Страждатиме ╕ стогнатиме з болем плоть,

Адже людство бридке, гр╕шне!

══

Ну, а пот╕м, коли у слав╕ прийду,

Кину в ге╓нну, хто жити, не вартий!

Д╕ву твою ╕ тебе воскрешу,

Кращ╕й тод╕ не захочеться частки!

╤нш╕ д╕вчата п╕д час виконання ц╕╓╖ балади нав╕ть стали з енерг╕╓ю п╕дсп╕вувати.

Катерина в╕дзначила з посм╕шкою:

- Нам п╕сня будувати та жити допомага╓,

╤ з ц╕╓ю л╕рою йдемо ми у пол╕т...

╤ хто з п╕снею по життю кроку╓,

Той н╕коли, н╕де не пропаде!

╢лизавета погодилася:

- Справд╕, це добре!

П╕сля чого д╕вчата до╖ли дел╕катес. ╤ в╕дчули себе наче п'яними. У ╖хн╕х головах заграла музика. Ну чому так ц╕ну╓ться м'ясо тушканчика? Воно виклика╓ сильну ейфор╕ю ╕ ста╓ добре.

Д╕вчата в╕дчули в соб╕ приплив сил ╕ пустилися в танець. Стали п╕дскакувати, смикаючи сво╖ми босими, гострими, витонченими ╕ дуже спокусливими н╕жками.

╤ заразом, зрозум╕ло, засп╕вали;

Ти Богородиця свята, неземна,

Нам благодать свою небесну п╕шли!

Нехай, як сапф╕р ся╓ гладь р╕чкова,

Простори мат╕нки улюблениц╕-Земл╕!

══

Нехай у серц╕ ри╓ натхнення,

У порив╕ полум'яному д╕вчат душ╕!

Недбалим пензлем насолоди,

Мен╕ друга серця та мр╕й напиши!

══

Збер╕гати красу в невинност╕ чар╕вно╖,

Не наша доля - все ризику╓мо втратити!

Хоча часом, пов╕рте, чесно,

Мр╕╓ про об╕йми юних крал╕в рать!

══

Ось стр╕чки куль обвили табори,

На спинах ранець, а в руках гранатомет!

Вороги, як жирн╕, пов╕р, барани,

╥хн╓ в╕йсько хоробрих Амазонок роз╕рве!

══

Н╕ч, чорний оксамит, небо вкривало,

╤ в╕д хвилювання здавило мо╖ груди!

Н╕би тисне хутряне покривало,

Що нав╕ть важко слово казати ╕ з╕тхнути!

══

Ось тягаря любов╕ сором'язливо╖,

На ц╕й сумн╕й в╕йн╕!

Але в╕рю, стану я щасливою,

╤ послужу р╕дн╕й кра╖н╕!

══

Д╕вчата скинули чоб╕тки,

Б╕жать по сн╕гу босон╕ж!

Червон╕ють на мороз╕ н╕жки,

╥х немов шпарить окропом!

══

Але швидк╕сть лише зроста╓,

Ось попереду редут мерехтить,

Свинцем плю╓ться кулемет!

Не шука╓мо м╕сце соб╕ в ра╖,

Кидок, куди Господь пошле!

══

Мелькаючи п'ятами босими,

По дротах колючим мчимо!

Д╕вчата рос╕йськ╕, прост╕;

Ми обов'язково переможемо!

══

Ось узятий редут, суц╕льн╕ трупи,

Верх злет╕в гордий, червоний прапор!

Амб╕ц╕╖ злих орк╕в здут╕,

Ми, як орли ширя╓мо у в╕ршах!

П╕сня ╕ справд╕ заводна. Але д╕вчатам хочеться ще чогось. Вони повно енерг╕╖ ╕ бажання показати свою феноменальну косм╕чну силу мутант╕в.

Олена тупнула босою ногою, та так, що тр╕снула плитка, ╕ гаркнула:

- Я хочу битися! У мене клекоче енерг╕я!

Тут робот-продавець прочирикав:

- Ви дуже квазарно сп╕ва╓те! Засп╕вайте ще щось, ╕ вам заплатять добр╕ грош╕!

╢лизавета поправила:

- Не добр╕! А квазарн╕ грош╕!

Робот кивнув:

- Я п╕дключу вас до Г╕пернета, ╕ якщо ви викона╓те щось круте, то вам п╕дуть велик╕ перекази ф╕нанс╕в!

Олена буркнула:

- Щоправда? Це буде г╕перквазарно!

Катерина зазначила:

- Давайте засп╕ва╓мо про кохання м╕ж юнаком та д╕вчиною. ╤ це буде надзвичайно, чудово.

╢фросинья кивнула сво╓ю б╕лою ╕ дуже гарною, з пишною шевелюрою головою:

- Саме так! Так╕ п╕сн╕ мають колосальний усп╕х!

Руда мегера додала, скелячи зуби:

- А мен╕ все одно, що сп╕вати, аби грош╕ енерг╕йн╕ше переказували! Оце головне!

╤ четв╕рка д╕вчат ╕з величезним ентуз╕азмом засп╕вала чудовий, хоч ╕ трохи старомодний романс, який виявився ц╕лою баладою;

Що трапилося з н╕жною нареченою,

Я в стражданнях ╕з чорною душею!

Згадуючи образ ╖╖ чар╕вний,

Що збер╕гаю, коли вступаю у б╕й!

══

Пам'ятаю, як стежкою брели несп╕шною,

По селищах мирним, пустирям!

На тоб╕ ошатний одяг,

Легкий крок ╕ шлях до монастир╕в!

══

А на пол╕ зр╕╓ золототрав'я,

В╕терець розв╕яв увесь туман!

Буде у в╕чн╕й слав╕ Православ'я,

Св╕тло над╕й у молитвах християн!

══

Ножечки бос╕ по дорогах,

Ми з д╕вчиськом ка╓мося у гр╕хах!

Вклонися ╕ в╕р Святому Богу,

Життя тво╓ в╕н зважить на терезах!

══

А коли з гуркотом голос з престолу,

Чи не г╕дний ти ув╕йти в М╕й рай!

Тому що свят╕сть небосхилу,

Не доступна, нав╕ть не мр╕й!

══

Вам гр╕ховним у низьких, брудних б╕дах,

Сл╕д стол╕ттями перебувати та перебувати!

Ц╕ну╓ться лише мужн╕сть у перемогах,

Немов сплав, ╓дина рос╕йська рать!

══

Наш солдат не ходить по шинках,

Гор╕лку пити, йому гидко - зло!

В╕н найсильн╕ший во╖н - гроза св╕ту!

Хто пол╕з на Русь, з╕тремо в лайно!

══

Крок мо╓╖ д╕вчинки по дор╕жц╕,

За плечима рвана торба!

Береже вона сво╖ чоб╕тки,

Все в╕ддала в Бож╕ зас╕ки!

══

╤ вже чу╓ запах чорно╖ гар╕,

По селищах пронеслася орда!

Усю кра╖ну на частини роз╕рвали,

У попел╕ та ру╖нах м╕ста!

══

Ось тод╕ д╕вчинка обурилася,

Н╕, то не д╕ло ховатися у п╕двал!

╤ на фронт з ус╕╓ю пристрастю попросилася,

Тому що ╤сус покликав!

══

Л╕так ╖й дали, бити фашист╕в,

Щоб л╕тала, славлячи цим Христа!

Щоб було спекотно в неб╕ чистому,

Щоб закрилися фрицям небеса!

══

Так, вона боролася вс╕╓ю силою,

╤ молилася перед ╕коною зло!

Не хот╕ла бути в полон╕ могили,

Винищила гад╕в не число!

══

Але в бою останньому вийшло погано,

Чомусь лопнув бензобак!

Пощади, благаю я плачу Бога,

Жаль, якщо д╕вчата горять!

══

╤сус в╕дпов╕в мен╕ суворо,

За тебе я мучився, страждав!

╤ тепер, пов╕р мен╕, нема╓ труни,

Загиблих ус╕х Всевишн╕й воскресав!

══

╤ тепер у раю твоя наречена,

Добре ╖й, Сам обтер сльозу!

В╕р, тоб╕ знайдеться теж м╕сце,

Вт╕лиш ти давню мр╕ю!

══

Т╕льки знай - служ╕ння Рос╕╖,

Це шлях, щоб Богов╕ догодити!

Що бути планет╕ вс╕╓ю щаслив╕шою,

Потр╕бно Батьк╕вщин╕ вс╕╓ю фортецею служити!

══

Головний гр╕х - Батьк╕вщини в╕двертатися,

Не п╕ти на лайку, залягти в кущ╕!

В╕ддати перевагу жалюг╕дному паяцю,

Не п╕знавши Господньо╖ краси!

══

Так ╕ди ╕ помстися фашистам,

╤сус так гр╕зно наказав!

Дим зникне в пов╕тр╕ запашним,

Буде час ╕ для мирних справ!

══

Сн╕гу перли з моря, яскраво блищить,

Зав╕рюха закрутить кучер╕ баранчик╕в.

Нашо╖ В╕тчизни - в╕ра-гран╕т,

Якщо за правду, фриц╕ не страшн╕!

══

Брязк╕т в╕д металу, скрипи котк╕в -

Танки повзуть кр╕зь меж╕ Рос╕╖!

Вибуду╓мо греб╕нь з гострих багнет╕в,

З криком "ура" ми в атаку ходили!

══

Краватка на ши╖ кольору зор╕,

Нас надихнула у битву ╕дея.

Виб╕р один - переможи або помри,

Ось над редутом прапор червоний майорить!

══

Бл╕д╕ губи, дме пурга,

Д╕вчин╕ полонено╖ руки зв'язали...

О, до чого жорстока доля,

У лютий мороз до ешафоту боса!

══

Але не хот╕ла зак╕нчити в петл╕,

Сила з╕брала, у н╕мця вчепилася.

Нема╓ сильн╕шого за нас на Земл╕,

Нам не потр╕бна ваша мерзенна мил╕сть!

══

Так ╕ загинула, горлянку гризячи,

Д╕вчинка рос╕йська, Таня Краснова.

Але на Берл╕н поведе нас шлях,

Збуду╓мо св╕т без насильства, новий!

══

Ск╕льки загинуло мо╖х брат╕в,

Ус╕ добровольц╕, просто хлопчаки.

Для п╕онер╕в жебрак╕в, босих -

Шк╕рка на сн╕данок, на вечерю шишки!

══

Ми п╕д Берл╕ном, скоро тр╕умф,

Знак комсомольця груди запалю╓!

Хоч чоботи з незвички ╕ тиснуть,

Але надиха╓ кол╕р щастя травня!

══

Фюрер у пекл╕, ураган в╕дгрим╕в -

Рад╕сть прийшла, см╕х д╕тей луна╓!

Спалений то тла пекла вертеп,

А над В╕тчизною - Червоне Сонце!

Д╕вчата засп╕вали з великим п╕днесенням. Лайк╕в ╖м стали в╕дразу ж м╕льйони. А з грошима трохи г╕рше, але теж ╕дуть. Тож д╕вчатам нема на що скаржитися.

Олена кивнула:

- Давайте ще д╕вчата! Я зараз у голос╕. ╤ якщо вже засп╕ваю, то так, що мало н╕кому не здасться.

╤ воятки-мутанти та сл╕дч╕ знову засп╕вали;

Пот╕к хвил╕ - кришталь прибережно╖,

Бриз св╕жий, н╕жний, заводний!

А сн╕г так сипле б╕лосн╕жний,

Над мат╕р'ю Землею сивою!

══

Промен╕ кучугури золотили,

А пласт╕вц╕ падали, як пух!

З душ╕ скор╕ше скиньте гир╕,

Щоб запал в╕дразу не згас!

══

Я босонога д╕вчина,

Зараз злий месник-партизан!

У латках драна сп╕дниця,

На Батьк╕вщину фашист напав!

══

Тепер помчала в безодню сит╕сть,

Сухарик черствий на об╕д!

Фашисти, в╕рю, будуть бит╕,

╤ подвиг д╕вчат осп╕ваний!

══

Вибух╕вку в рейки заклала,

Хоч н╕ч була холодна!

Дощем немилосердно лило,

Лихо здавалося, що до дна!

══

Але по╖зд ╕з н╕мцями п╕д╕рвала,

Фашистським танкам не пройти!

Хоч нема╓ у св╕т╕ ╕деалу,

У серцях збер╕гаю кохання мотив!

══

Шлях дуже довгий, н╕жки збила,

Але з╕брала про н╕мц╕в ус╕!

Отрима╓ Г╕тлер, в╕рю, в рило,

За беззаконня сво╓!

══

Не в╕домий геро╖зму в╕к,

Меж╕ нема╓ - не зна╓ смерть!

Ми вийдемо в безмежний космос,

Щоб сльози скорботи враз стерти!

══

Доб'╓мося ново╖ велич╕,

Над ус╕╓ю планетою Червоний прапор!

А ти св╕й внесок: душевний, особистий,

Неси ╕ в проз╕ та в╕ршах!

══

Причому, не заради пустозвонства,

Адже слово - молот, гострий серп!

Без огидного мощам поклонства,

А з╕ творенням рос╕йський герб!

══

В╕двоювали п╕длогу ╢вропи,

Зв╕сно, потр╕бен новий св╕т!

Потоки к╕нноти, п╕хоти,

Прост╕р Всесв╕ту п╕дкоримо!

══

А вам час служити Рос╕╖,

Нащадки мили мо╖!

Щоб свято було п╕д син╕м небом,

Щоб стр╕лою вгору голуби!

Д╕вчата трохи викинули потоки сво╓╖ несамовито╖ енерг╕╖. Та й сп╕вати ╖м набридло. Тим б╕льше, жодно╖ Рос╕╖ вже давно нема╓. Людство ╓дина держава. У н╕й нав╕ть два верховн╕ координатори ╓: за традиц╕╓ю чолов╕к ╕ ж╕нка. ╥х кожн╕ три роки обирають за Г╕пернетом. Причому не б╕льше одного терм╕ну. ╤ повернутися можна на повторний терм╕н лише за тридцять рок╕в. Це, щоб уникнути узурпац╕╖ влади та встановлення авторитарного режиму. Справд╕, за три роки не встигнуть верховн╕ координатори так зм╕цнитися, щоб стати диктаторами, та й традиц╕я демократ╕╖ в╕д╕гра╓ роль.

Ось у США жоден президент так ╕ не став диктатором, а Рузвельт так ╕ залишився винятком. У Рос╕╖ у цьому план╕ г╕рше. Один правитель наламав багато дров ╕ продовжував соб╕ повноваження. Але п╕сля нього якось стала б╕льш демократична система. Повноваження президента скоротили до п'яти рок╕в та двох терм╕н╕в. ╤ якось до цього звикли.

Нараз╕ вс╕ кра╖ни св╕ту не об'╓дналися. Була спочатку створена гегемон╕я з Рос╕╖, США та Китаю. ╤ до не╖ при╓дналися ╕нш╕ кра╖ни.

Всесв╕тньо╖ ╕нтеграц╕╖ сприяв, як не дивно, занепад практично вс╕х св╕тових рел╕г╕й. Люди порозумн╕шали ╕ зрозум╕ли, що все це казки ╕ чисто людськ╕ уявлення про Бога-Творця, а тим б╕льше про ╕нших Бога. Насправд╕ все куди складн╕ше ╕ прост╕ше. Але жодна людська книга не ╓ ╕стиною, вс╕ сто не ╓ помилкою ц╕лком.

Вс╕ рел╕г╕╖ - це ╕ св╕тло, ╕ прагнення добра, але знову ж таки, людськ╕. ╤ фантаз╕╖ з╕ св╕ту та природи людей та псих╕ки. Люди стали це розум╕ти, ╕ виникла мода на нову в╕ру: на всесильство людського Розуму. П╕сля цього кра╖ни зникли, ╕ сталося ╓днання.

Кр╕м того, ╓днанню сприяло зменшення к╕лькост╕ самц╕в. Чолов╕ки вони агресивн╕ш╕, а ж╕нки, навпаки, добр╕. ╤ через це людям стало прост╕ше домовитись. ╤ ж╕нки не так хочуть в╕докремитися.

Тому людство стало ╓диною державою та демократичною республ╕кою, в як╕й майже не було сепаратизму. Ну, майже тому, що окрем╕ спроби були. ╤ д╕вчата-мутанти ╕з цим теж боролися. Так сепаратизм м╕г призвести до нових, вже зоряних в╕йн серед людей.

Найкраще мати ╓дину демократ╕ю. Тим б╕льше, це ╓дн╕сть у р╕зноман╕тт╕. А не прагнення ун╕ф╕кац╕╖. При цьому практично все населення ма╓ ╓дину рел╕г╕ю: Арх╕гомоте╖зм - в╕ру у всемогутн╕сть Людського Розуму, ╕ це вс╕х згуртову╓. Але при цьому, зрозум╕ло, ще зустр╕чаються, хай ╕ р╕дко, р╕зного роду секти. Деяк╕ християнськ╕, ╕нш╕ буддистськ╕ ╓ мусульманськ╕ ╕ нов╕тньо╖ формац╕╖. Вони нечисленн╕ ╕ зазвичай безпечн╕.

Але трапилися ╕ теракти на рел╕г╕йному ╜рунт╕, але також дуже р╕дко.

Св╕т людей, у якому багато раз╕в б╕льше д╕вчат, н╕ж чолов╕к╕в в╕др╕знявся стаб╕льним поступальним розвитком, миролюбством ╕ споко╓м, майже без злочинност╕.

Але при цьому в ньому чогось ╕ не вистачало. Ось, наприклад, пригод та боротьби з╕ злом.

Хоча у в╕ртуальн╕й реальност╕ таке отримати ц╕лком можливо.

╤ щодня соб╕ влаштовувати пригоди.

Ось ╕ зараз, д╕вчата явно хочуть зам╕сть глухого сл╕дства стрибнути у в╕ртуальн╕ св╕ти.

Там так╕ оч╕куються на пригоди.

╢лизавета згадала, як вона боролася взимку п╕д Москвою. Моторошно холодно тод╕ було. А н╕мц╕ тод╕ сп╕ймали двох хлопчик╕в-п╕онер╕в. Вони ╖х обшукали ╕ розд╕лили до трус╕в. Пот╕м вигнали майже голих на сн╕г.

Д╕ти, рок╕в дванадцяти, босими ногами ступали крижаним, дуже пекучим сн╕гом. Це було дуже боляче. ╥хн╕ ступн╕ стали червон╕, як лапки у гусей. Пот╕м ╖х заганяли до тепло╖ хати, давали в╕д╕гр╕тися ╕ знову на мороз.

П╕онери в╕дчували страшний б╕ль ╕ стогнали. Проте не давали н╕мцям жодно╖ ╕нформац╕╖.

Пот╕м ще б╕льш жорстокий метод, босими н╕жками д╕тей ставили на вогники в╕д вуг╕лля. А це так боляче, особливо п╕сля морозу, а пов╕трям розноситься запах, немов смажать баранчика. ╤ н╕мецьк╕ д╕вчата-войовниц╕ об'╓днуються.

Ось яка жорсток╕сть була виявлена. Один пацан не витримав ╕ зламався.

Пов╕домив, що зна╓, де збираються наступати радянськ╕ в╕йська. Ну, це, звичайно ж, було в╕дсеб'ятина. Але хлопчик випадково вгадав. ╤ справд╕, н╕мц╕ змогли перегрупуватися та закрити прорив.

Одного з хлопчак╕в г╕тлер╕вц╕ вивели нап╕вголого та босого на сн╕г. ╤ там ╕ залишили на гарячому мороз╕, поки в╕н не перетворився на льодяник. А тому хлопцев╕, що зламався, сказали, що йому вже все одно ходу назад нема╓, ╕ запропонували, або у витрату, або служи дал╕ Н╕меччин╕.

В╕н вибрав службу. Однак, п╕дловивши момент, зм╕г втекти.

Пот╕м уже п╕сля в╕йни, будучи дорослим, з╕знався, що змалодушився ╢лизавет╕.

Та з╕тхнувши в╕дпов╕ла:

- На тво╓му м╕сц╕ дуже багато хто зламався б. Не мен╕ судити!

Насправд╕, це т╕льки в книгах п╕д тортурами геро╖ збер╕гають ст╕йк╕сть. У житт╕ все набагато складн╕ше.

Хоча у цьому всесв╕т╕, в╕йна ╕ була виграна. Але ╓ паралельн╕ св╕тобудови, де бувало ╕ набагато г╕рше, н╕ж у них.

╤ про це можна було б написати опов╕дання.

. РОЗД╤Л ╧ 12.

Д╕вчата рушили у сво╓му стр╕мкому польот╕ до планети Земля. Там дуже велике населення ╕, ймов╕рно, найб╕льша к╕льк╕сть псих╕чних хворих. Т╕льки на н╕й ╕ можна знайти хоч якусь зач╕пку у пошуку та╓мничих злочинц╕в. ╤ можливо вдасться зачепитися.

╢лизавета ж будучи мед╕умом, згадала один ╕з паралельних св╕т╕в, де було ще г╕рше, н╕ж у Велик╕й В╕тчизнян╕й в╕йн╕.

У с╕чн╕ 1943 з'явився у н╕мц╕в один ас-мутант. Теж зазнав юнак╕в модиф╕кац╕╖ ╕ набув надзд╕бност╕. Спочатку в╕н бився на Середземноморськ╕й д╕лянц╕ фронту з англ╕йцями та американцями. Став першим льотчиком Люфтваффе, який збив дв╕ст╕ л╕так╕в, отримавши Лицарський Хрест Зал╕зного хреста з╕ ср╕бним дубовим листям, мечами та д╕амантами.

П╕сля того, як збив триста л╕так╕в, отримав першим у Третьому Рейху Хрест В╕йськових заслуг у золот╕ та з д╕амантами. П╕сля цього був переведений на Сх╕дний фронт.

Там в╕н взяв участь у еп╕чн╕й битв╕ на Курськ╕й дуз╕. Юнак-мутант, схожий на хлопчика блондин, у якого нав╕ть вуса ╕ борода не росли, чисто на вигляд п╕дл╕ток рок╕в чотирнадцяти, став на цей момент неймов╕рно сильним пов╕тряним б╕йцем. ╤ в нього не могли потрапити, а в╕н сам ╕нту╖тивно в╕дчував скупчення ворожих л╕так╕в.

╤ його чуття ╕ влучн╕сть стали надприродними. ╤ в╕н так хвацько вибивав радянськ╕ л╕таки, що отримав пр╕звисько б╕лий Диявол, ╕ його, боячись немов вогню.

Тим б╕льше, в╕н отримав ун╕кальний експериментальний винищувач МЕ-309, який мав одразу с╕м вогняних точок - три ав╕агармати та чотири кулемети, ╕ проти нього н╕кому не встояти.

Хлопчик на ╕м'я Вольф, який пережив мутац╕ю, стр╕мко набирав рахунки. ╤ збив за два м╕сяц╕ Курсько╖ дуги близько п'ятисот л╕так╕в. ╤ ╕нш╕ н╕мецьк╕ льотчики п╕дтягнулися за ним. Г╕тлер╕вц╕ зберегли перевагу у пов╕тр╕. ╤ змогли уникнути розгрому на суш╕. Щоправда, й перемоги не було. Фашисти в╕д╕йшли на вих╕дн╕ рубеж╕, ╕ там закр╕пилися. Л╕н╕я фронту виявилася стаб╕льною.

Втрати СРСР виявилися вищими, н╕ж у реальн╕й ╕стор╕╖. До реч╕, союзники в╕дклали висадку в Сицил╕╖. Вони боялися переносити бойов╕ д╕╖ на континент. Та й Вольф Роммель, так звали льотчика-мутанта, нав╕в на них страху.

Кр╕м того, Вольф примудрився збити л╕так ╕з самим Монтгомер╕ ще п╕д час Середземноморсько╖ льотно╖ кар'╓ри. Найталановит╕ший англ╕йський полководець загинув. ╤ англ╕йц╕ через це перенесли висадку до Сицил╕╖. А пот╕м взагал╕ в╕д не╖ в╕дмовилися. Та й Рузвельт також б╕льше був зац╕кавлений у перемоз╕ над Япон╕╓ю, н╕ж л╕зти до ╢вропи.

Тож Вольф Роммель усп╕шно бився ╕ збивав л╕таки СРСР ╕з великим смаком. Адже в╕н недарма мутант.

Зменшилися й бомбардування Третього Рейху та його завод╕в. Це дозволило н╕мцям запустити в сер╕ю новий танк "Пантера"-2 з б╕льш потужним озбро╓нням та бронюванням ще у вересн╕ 1943 року. Танк мав непоганий захист чола: у 100-м╕л╕метр╕в корпус, та 120 - лоб веж╕. ╤ борт╕в 60 м╕л╕метр╕в. ╤ все п╕д нахилами. Що дозволяло "Пантере-2" тримати удари радянських др╕бн╕ших гармат. Плюс ще й знаряддя 88-м╕л╕метр╕в 71ЕЛ, дуже потужне ╕ скоростр╕льне, що пробива╓ радянськ╕ машини з велико╖ дистанц╕╖. При цьому ╕ ходов╕ якост╕ "Пантери"-2 були непоган╕. У ваз╕ 53 тонни, вона мала двигун в 900 к╕нських сил. А отже, могла рухатися не г╕рше за радянську тридцятьчетв╕рку. Кр╕м того, ╕ "Тигр"-2 над╕йшов у сер╕йне виробництво ран╕ше.

Н╕мц╕ втримали п╕д контролем найб╕льше родовище боксит╕в у Запор╕жж╕, ╕ тому ╖хн╕ танки мали броню гарно╖ якост╕.

Восени радянськ╕ в╕йська безусп╕шно намагалися наступати в Укра╖н╕ та в центр╕.

Вольф Роммель отримав за п'ятсот збитих радянських л╕так╕в нову нагороду: Лицарський Хрест Зал╕зного хреста ╕з золотим дубовим листям мечами та д╕амантами. А за с╕мсот п'ятдесят л╕так╕в ун╕кальну нагороду Лицарський Хрест Зал╕зного Хреста з платиновим дубовим листям, мечами та д╕амантами. А за тисячу збитих л╕так╕в, Г╕тлер затвердив спец╕альну нагороду З╕рку Лицарського Хреста Зал╕зного Хреста з╕ ср╕бним дубовим листям мечами та д╕амантами.

А коли льотчик-мутант до Нового року перевищив п╕втори тисяч╕ збитих л╕так╕в, то отримав ще одну нагороду З╕рку Лицарського хреста Зал╕зного хреста ╕з золотим дубовим листям мечами та д╕амантами.

Так ось активно набиралися рахунки, немов у казц╕.

Вольф Роммель став феноменом, на якого дор╕внювали й ╕нш╕ льотчики Люфтваффе.

У с╕чн╕ Червона арм╕я намагалася наступати п╕д Лен╕нградом, але пробити оборону не змогла. ╤ в Укра╖н╕ радянськ╕ в╕йська не досягли усп╕ху. Тим б╕льше, що н╕мецьк╕ танки випускалися у великих к╕лькостях. ╤ особливо "Пантера" була дуже гарна в оборон╕.

За два м╕сяц╕ Вольф Роммель збив ще понад п'ятсот радянських л╕так╕в.

Зима минула. Н╕мц╕ збирали сили для нових наступ╕в. У них з'явився досконалий гвинтовий, багатоц╕льовий штурмовик-винищувач ТА-152, що перевершу╓ радянськ╕ машини. ╤ реактивна ав╕ац╕я.

Тож Стал╕н вир╕шив спец╕ально ним зайнятися. Л╕н╕я фронту поки що була такою, як ╕ вл╕тку сорок третього року.

Але н╕мц╕ збирали сили для наступу. К╕льк╕сть "Пантер"-2 зростала, ╕ вони могли перейти в р╕шучий наступ.

Г╕тлер на це дуже розраховував.

А Стал╕н тим часом в╕в переговори з Черчиллем ╕ Рузвельтом. Т╕ заявляли, що висадка у Франц╕╖ неможлива ╕ не ма╓ сенсу. Т╕льки даремно загинуть солдати.

Мовляв, н╕мц╕ ще сильн╕. Щодо ленд-л╕зу теж виникли труднощ╕. Г╕тлер дещо пом'якшив пол╕тику щодо ╓вре╖в ╕ натякав, що може повн╕стю в╕дмовитися в╕д антисем╕тизму, якщо Зах╕д з ним помириться ╕ допоможе.

Стал╕н розум╕в, що в╕н у скрутному становищ╕. Кра╖на виснажена та перенапружена. Н╕мц╕ втрималися взимку в╕д поразки, а п╕зньо╖ весни та вл╕тку можуть взяти сво╖ перемоги. Так що проти них краще ╕ не потикатися.

Була, зв╕сно ж, над╕я на нову техн╕ку. Танки Т-34-85 та ╤С-2. Але вони, зрозум╕ло, не так╕ сильн╕, як Пантера-2 ╕ Тигр-2. Так ╤С-2 поступа╓ться в озбро╓нн╕, якост╕ снаряд╕в та лобов╕й брон╕. Просто нов╕ танки хоч щось краще за колишн╕. Особливо Т-34-76, яка не могла пробити "Тигр"-2 нав╕ть у борт.

Стал╕н з╕брав найближче коло. Бункер був п╕д землею у Кремл╕.

Поки що н╕мц╕ активно Москву не бомбили. Але у них були в розробц╕ ракети ФАУ, ╕, зрозум╕ло, гр╕зн╕ реактивн╕ бомбардувальники, проти яких ав╕ац╕я та ППО СРСР поки що безсил╕.

Кр╕м того, у сер╕ю у г╕тлер╕вц╕в уже над╕йшли нов╕ л╕таки. ╤ ТА-152, яка могла нести до двох тонн бомб. ╤ бомбардувальник Ю-288, що вже несе до шести тонн, ╕ б╕льшою дальн╕стю, ╕ швидк╕стю, ╕ оборонним озбро╓нням. ╤ це вже т╕, що у сер╕╖. А ╓ й розробки. Це насамперед чотиримоторний Ю-488, з╕ швидк╕стю до семисот к╕лометр╕в на годину, що для бомбардувальника дуже багато, ╕ нести м╕г до десяти тонн ваги. ╤ ще гр╕зн╕ший шестимоторний ТА-400. В╕н ╕ бомб н╕с б╕льше, ╕ був захищений тринадцятьма ав╕агарматами. Плюс ще м╕г би мати й реактивн╕ двигуни.

Тож зрозум╕ло, що столиц╕ недовго бути спок╕йною. Н╕мц╕ також уже в сер╕ю запустили штурмову гвинт╕вку МР-44, яка була на той момент найкращою у св╕т╕. ╤ вони мали вже на п╕дход╕ сер╕ю "Е", яка не мала соб╕ р╕вних.

Тож зрозум╕ло було, що СРСР м╕г ц╕лком програти цю в╕йну. Тим б╕льше на Г╕тлера вся ╢вропа працювала. ╤ в п╕хоту набирали ╕ноземц╕в, ╕ на заводи, ╕ таке ╕нше. У людських ресурсах, з урахуванням окупованих територ╕й, у Третього Рейху перевага значна. ╤ як╕сть озбро╓нь, напевно, нав╕ть вища.

Хоча МЕ-262 поки що не досконалий, ╕ запускати його в сер╕ю зарано. Зате ╓ ТА-152 та МЕ-309, як╕ вже у сер╕╖, чудово борються. ╤ швидк╕сть, ╕ озбро╓ння на висот╕. Щоправда, вага у машин чимала, що познача╓ться на маневреност╕. Але потужне озбро╓ння дозволя╓ збити з одного заходу, швидк╕сть п╕д час п╕к╕рування йти, коли ЯК, наприклад, заходить у хв╕ст. А у вертикальному маневруванн╕ н╕мецьк╕ л╕таки сильн╕ш╕ ╕ у них вища швидк╕сть.

Яковл╓в пов╕доми Стал╕ну про наявне в розробц╕ ЯК-3, легше ╕ маневрен╕ше, н╕ж ЯК-9.

Стал╕н вислуховував це, дивлячись на портрет Олександра Суворова. Цей полководець царсько╖ Рос╕╖ був ун╕кальним, ╕ прожив майже с╕мдесят рок╕в, будучи непереможним. Хоча йому не давали великих арм╕й. А найгучн╕ш╕ перемоги над французами не принесли Рос╕╖ та п'яд╕ земл╕. Але в╕н ум╕в перемагати, поступаючись к╕льк╕стю.

Нин╕ н╕мц╕ стали формувати лег╕они з ус╕╓╖ практично ╢вропи. Г╕тлер припинив терор проти ╓вре╖в, ╕ нав╕ть почали ╖х набирати батальйони добровольц╕в.

З'явилася ╕ Польська Визвольна Арм╕я, на противагу Польському в╕йську.

Француз╕в, голландц╕в, бельг╕йц╕в, данц╕в та ╕нших ╓вропейц╕в, набирали до Третого Рейху, особливо до есес╕вських п╕дрозд╕л╕в. З'явилися в СРСР ╕ б╕лоруськ╕ та укра╖нськ╕ див╕з╕╖. Н╕мц╕ стали по ходу в╕йни розумн╕шими та гнучк╕шими. ╤ тепер у Б╕лорус╕╖ була центральна Рада, ╕ проти партизан╕в використовували м╕сцев╕ сили. Формально Б╕лорусь отримала автоном╕ю ╕ з'являлася подоба самоврядування. Як ╕ в Укра╖н╕. Де випустили ╕з в'язниц╕ Бандеру. ╤ почали формувати нов╕ див╕з╕╖ нац╕онал╕ст╕в.

Тож СРСР не мав переваги в жив╕й сил╕. А як техн╕ка, перевага перейшла до н╕мц╕в.

Стал╕н зазначив:

- Виготовлення ЯК-3 потребу╓ велико╖ к╕лькост╕ як╕сного дюралю. А його постачання з╕ США та Британ╕╖ р╕зко скоротилися. ╤ союзники вже нахабно вимагають у нас сплатити це золотом!

Яковл╓в з╕тхнув ╕ в╕дпов╕в:

- Так, поки ЯК-9 залиша╓ться основним винищувачем! ╤ його випуск сл╕д зб╕льшувати.

╤ллюшин пов╕домив:

- Випуск л╕так╕в досягнув ста на день, у тому числ╕ сорока винищувач╕в. Але як╕сть ╖хня знизилася. Багато машин важать на триста, чотириста к╕лограм важче за зразков╕, ╕ через це програють н╕мцям нав╕ть у маневреност╕!

Командувач ав╕ац╕й кивнув:

- У нас просто катастроф╕чне сп╕вв╕дношення втрат у пов╕тряних боях - один до десято╖ на користь н╕мц╕в. ╤ льотчики навчен╕ слабо. Союзники перестали постачати ав╕ац╕йний бензин, а свого не вистача╓. ╤ машини радянськ╕ як╕стю не вир╕зняються. Плюс ще, у н╕мц╕в ц╕ла плеяда з'явилася чудових ас╕в. ╢ й льотчиц╕. Наприклад, Альб╕на та Альв╕на дв╕ нов╕ з╕рки, вже отримали Лицарськ╕ хрести з╕ ср╕бним дубовим листям мечами та д╕амантами, збивши б╕льше трьохсот л╕так╕в кожна.

╤ це за короткий час!

Стал╕н кивнув ╕ пом╕тила:

- Вольф, цей льотчик-терм╕натор, не один виявля╓ться!

Командувач кивнув:

- Якби один!

Верховний головнокомандувач запитав:

- А що скаже Жуков?

Маршал СРСР в╕дпов╕в з похмурим виглядом:

- Нам потр╕бна нова зброя. Танк Т-34-85 недостатньо потужний. Його гармата все ще не пробива╓ н╕ "Пантеру"-2 у лоб, н╕ "Тигр"-2. Н╕мц╕ розробили досконал╕шу "Пантеру"-3, яка повинна мати бронювання "Тигра"-2, за меншо╖ ваги та потужн╕шого двигуна. Якщо такий танк над╕йде до сер╕╖, нам буде повний завал!

Стал╕н буркнув:

- А як ╤В-2?

Жуков чесно в╕дпов╕в:

- Лобовою бронею веж╕ слабенький. Нав╕ть проста "Пантера" його легко бере з дистанц╕╖ з к╕лометр, а п╕дствольним снарядом ╕ дал╕!

Верховний зазначив:

- А чому його броню в лоб не зробили за 160-м╕л╕метр╕в?

Жуков чесно в╕дпов╕в:

- Тому що потужна гармата ╕ така важка. ╤ трансм╕с╕ю просто заклинить.

Ми змушен╕ були в╕д цього в╕дмовитись та обмежитися 100-м╕л╕метрами в лоб.

Стал╕н посм╕хнувся ╕ його вигляд був недобрий. Пот╕м спитав:

- А якщо зменшити броню борт╕в в ╤С-2 з дев'яноста м╕л╕метр╕в до п'ятдесяти, ╕ посилити за рахунок цього лоба?

Жуков кивнув:

- Це ц╕лком можливо товариш Стал╕н. Але потребу╓ час для того, щоб розробити нову вежу та запустити ╖╖ у виробництво!

Маршал Василевський пом╕тив:

- Н╕мц╕, в цьому випадку, зможуть пробивати ╤С-2 вежу в борт з базук╕в ╕ фаустпатрона, ╕ легших гармат. Тож це сп╕рне р╕шення!

Верховний рикнув:

- Куди не кинь, усюди клин!

Яковл╓в зауважив:

- Нам би реактивну ав╕ац╕ю розвинути! У н╕мц╕в уже МЕ-262 борються у неб╕. Вони, правда, не надто ефективн╕, але час ╕де, ╕ у г╕тлер╕вцем напевно з'явиться щось краще.

Бер╕я кивнув ╕ заявив:

- За останн╕ми даними, н╕мц╕ розробляють реактивний винищувач МЕ-1100, який може злет╕ти в пов╕тря вже восени цього року. У ньому ╓ як╕сь ориг╕нальн╕ ╕де╖. ╤ ще розробка йде МЕ-262 Х, який ма╓ бути потужн╕шим ╕ кращим за колишн╕ модел╕ ╕ бути готовим до бойового використання.

Стал╕н запитав:

- А подробиц╕ як╕?

Нарком внутр╕шн╕х справ з╕тхнув:

- Вони секретн╕, ╕ ми працю╓мо! Але з чуток, МЕ-262 повинен мати швидк╕сть понад 1100 к╕лометр╕в на годину.

Оточення Стал╕на засвист╕ло в╕д подиву.

Верховний кивнув:

- Ого! Тод╕ нам наче хана! А що скаже Молотов?

Нарком закордонних справ, з╕тхнувши, в╕дпов╕в:

- Зах╕дн╕ союзники пустили в╕йну на гальма. Вони формально начебто ще воюють, але фактично бойових д╕й не ведуть. Н╕мц╕ теж припинили випуск п╕дводних човн╕в ╕ зосередилися на танках та ав╕ац╕╖. Кр╕м того, зам╕сть ракет ФАУ заводи випускатимуть нов╕тн╕ реактивн╕ бомбардувальники. А це означа╓, що нас бомбитимуть без жалост╕. Ми трив╕ально не зможемо за реактивними л╕таками наздогнати!

Стал╕н буркнув:

- Це погано! Значить, на допомогу чекати не зв╕дки.

Маршал Василевський в╕дпов╕в:

- У Рос╕╖ т╕льки два союзники: арм╕я та флот!

Верховний головнокомандувач кивнув:

- Так це в╕рно! Вт╕м, сказав под╕бне не дуже хороший цар Олександр Трет╕й!

Бер╕я зауважив:

- Проживи б цар Олександр Трет╕й довше, то може був би ╕ великим. В╕йну з Япон╕╓ю в╕н ц╕лком м╕г виграти!

Жуков посм╕хнувся ╕ в╕дпов╕в:

- Я б на м╕сц╕ Куропатк╕на побив би японц╕в. ╤ н╕що б мен╕ не завадило!

Стал╕н буркнув:

- Вистачить н╕сен╕тниц╕! У нас тут не А╤ розум╕ються! Потр╕бно батьк╕вщину рятувати. Скоро Г╕тлер попрет на нас вс╕╓ю сво╓ю силою, ╕ мало не здасться. ╤ потр╕бн╕ конкретн╕ ╕де╖!

Маршал Василевський, який мав славу великим стратегом, запропонував:

- Давайте зробимо ставку на глибокоешелоновану оборону. Потр╕бно якнайб╕льше гармат, у тому числ╕ ╕ протитанкових. У нас як ╕з ╖х випуском?

Микола Вознесенський впевнено в╕дпов╕в:

- Дуже нав╕ть добре! Ми випуска╓мо артилер╕╖ р╕вно ст╕льки, ск╕льки вимагають в╕йськов╕. А б╕льше не варту╓, не вистачить людей для гарматних розрахунк╕в!

Маршал Василевський зазначив:

- Б╕льше треба, особливо зен╕ток. Останн╕ можна використовувати ╕ проти ав╕ац╕╖, ╕ за наземними ц╕лями!

Стал╕н кивнув сивою головою:

- Потр╕бно б╕льше випускати 100-м╕л╕метрових гармат-зен╕ток. Вони можуть пробивати ╕ "Пантеру-2" у лоба, ╕ нав╕ть упор "Тигр"-2, ╕ при цьому збивати нав'язлив╕ н╕мецьк╕ л╕таки.

Вознесенський зазначив:

- Для 100-м╕л╕метрово╖ гармати ще потр╕бно виготовити потр╕бний снаряд. А так, ╓ ╕дея самох╕дки на баз╕ шас╕ тридцятьчетв╕рки. Зробити СУ-100, яка буде прост╕ше у виробництв╕, н╕ж Т-34-85, але значно потужн╕ша у озбро╓нн╕.

Верховний ╕з задоволеним виглядом кивнув:

- Ну, ти Вознесенський та голова! А тепер давайте засп╕ва╓мо!

╤ оточення хором засп╕вало:

На просторах Батьк╕вщини чудово╖,

Гартуючись у битв╕ та прац╕...

Ми склали рад╕сну п╕сню,

Про великого друга ╕ вождя!


Стал╕н, це слава бойова,

Стал╕н, це юност╕ пол╕т...

З п╕снями борючись ╕ перемагаючи,

Наш народ за Стал╕ним ╕де!


З п╕снями борючись ╕ перемагаючи,

Наш народ за Стал╕ним ╕де!

Ну, це з боку Червоно╖ ╕мпер╕╖ збираються сили, щоб в╕добразити тиск. Але з ╕ншого боку, ╕ Г╕тлер готу╓ наступ. Випуск озбро╓нь у Н╕меччин╕ зроста╓. "Пантера"-2 стала краще захищена в лоб веж╕, за рахунок гарматно╖ маски в 150-м╕л╕метр╕в п╕д нахилом, ╕ 100-м╕л╕метро лоба корпусу з нахилом в 45 градус╕в. Це саме ст╕льки, що Т-34-85 не пробива╓ н╕мецьку машину в лоба. А ось вона може його пробити ╕з трьох з половиною к╕лометр╕в.

Таким чином, "Пантера-2" стала основним танком, ╕ прост╕ "Пантери" вже зн╕маються з виробництва. Як ╕ Т-4. Але ╖х ще випускають, щоби не обвалити обсяг виробництва. Як ╕ Тигр, незважаючи на випуск Тигра-2, ще випуска╓ться.

В╕дразу перебудувати все виробництво на Пантеру-2 не виходить. Хоча цей танк дуже хороший. ╤ за швидк╕стю, ╕ бронею, ╕ особливо в озбро╓нн╕, де йому нема╓ р╕вних.

На початку березня, поки ще не розкис дороги, н╕мц╕ зробили першу спробу наступати. ╤ завдали удару у напрямку Ворошиловграда та Краснодонська. А також Донецька.

Ц╕ частини Укра╖ни були п╕д час Стал╕нградського перелому в╕двойован╕ Червоною Арм╕╓ю, ╕ н╕мц╕ ╖х не встигли повернути. Г╕тлер╕вцям вдалося досягти тактично╖ раптовост╕.

Так вони пустили дез╕нформац╕ю, що хочуть оточити радянськ╕ в╕йни на Курськ╕й дуз╕. Але вдарили в ╕ншому напрямку, де на них не чекали!

У боях взяли участь потужн╕ танки г╕тлер╕вц╕в, ╕ "Тигр"-2, який у пор╕внянн╕ з реальною ╕стор╕╓ю, мав потужн╕ший двигун у 1000 к╕нських сил, а отже, швидше рухався та м╕г служити непоганим танком прориву.

Н╕мц╕ спочатку швидко просувалися. Вони захопили ╕ Ворошиловград, ╕ Краснодонськ, ╕ Донецьк, але пот╕м розтанули сн╕ги, ╕ важк╕ н╕мецьк╕ танки загрузли в бруд╕. Проте фриц╕ змогли повн╕стю взяти п╕д контроль усю Укра╖ну. ╤ оголосили про свою нову перемогу.

У боях також взяли участь ╕ перш╕ н╕мецьк╕ танки сер╕╖ Е. Зокрема самох╕дка Е-10. Ця машина мала дуже передов╕ характеристики. По-перше, ╖╖ висота становила лише 1,2 метра. ╤ ек╕паж лише дв╕ людини лежачи. Двигун ╕ трансм╕с╕я були разом ╕ впоперек. А сама самох╕дка малих розм╕р╕в, але з двигуном чотириста к╕нських сил. ╤ в десять тонн вдалося вкласти лобову броню 82-м╕л╕метри п╕д великим кутом рац╕онального нахилу, ╕ борт╕в 52-м╕л╕метри, плюс ще й ковзанки.

Е-10 це машина, яка майже досконала. Швидк╕сть до ста к╕лометр╕в на шосе, та с╕мдесят на рокад╕, до не╖ важко потрапити, ╕ вона легко маску╓ться.

При цьому, дешева та проста у виробництв╕. ╢диний недол╕к гармата - така, як у Т-4 75-м╕л╕метр╕в 48 ЕЛ довжина ствола. Але радянськ╕ танки вона пробива╓ в лоба, хай ╕ з невелико╖ дистанц╕╖. А сама трима╓ удари Т-45-85 у лоб, ╕ ще в не╖ майже неможливо потрапити.

╤ ще ек╕паж незвичайний - дв╕ д╕вчини-вовчиц╕ ╕з СС. Герда та Шарлота.

Вони готов╕ битися, наче монстри. ╤ у них колосальна, руйн╕вна сила.

╤ вони показали св╕й бойовий майстер-клас особливо босими н╕жками, ╕ в одних лише трусиках.

Але, зрозум╕ло, про них можна ╕ не говорити так детально. Ось з ╕ншого боку б'ються радянськ╕ босоног╕ в одному лише б╕к╕н╕ д╕вчата-комсомолки.

╤ вони показують св╕й агресивний та крутий характер. Влучно стр╕ляють, кидають босими пальчиками засмаглих, сильних, м'язистих н╕жок подарунки ан╕г╕ляц╕╖ ╕ при цьому сп╕вають;

Ми дочки В╕тчизни дорогий,

Кра╖ни порад п╕д прапором червоним!

Товариш Стал╕н, сок╕л завзятий,

Який св╕т весь зробить чудовим!


Ми з Батьк╕вщиною на щастя народжен╕,

Щоб вирощувати хл╕ба та льон текстильний.

Так╕ у Рос╕╖, знай, сини,

Що людина буде ╕ всесильною!


Гримить гроза - фашизм пол╕з нас,

Вдарили армади гр╕зних танк╕в.

Але посуньте краще супостату в око,

Ми не немовлята, що лакають манку!


До Москви прорвався фюрер на кон╕,

На б╕лому та з╕ стал╕, що шл╕фують.

Продався Адольф Г╕тлер Сатане,

Вважав, що його не зупинять кул╕!


Товариш Стал╕н, витязь завзятий,

В╕н ╕з Г╕тлером у ристалищ╕ з╕ткнувся...

╤ виявилося фюрер не крутий,

Кулак вождя в кадик йому встромився!


Тепер фашист тремтить, мов лист,

Так Стал╕н покал╕чив його сильно.

В╕н хот╕в би в цирку ставити в╕ст,

А зараз Адольф лише бомж дубильний!


Кошмар нацист╕в св╕ту, Стал╕нград,

Оск╕льки наш╕ хлопц╕ м╕цн╕ше стали...

Солдат кра╖ни рад дуже радий,

Ми по рогах ус╕м супостатам дали!


Берл╕н до н╕г д╕вочим звалиться, знай,

Д╕вчата босон╕ж пройдуть лихо ...

Побуду╓мо на планет╕ незабаром рай,

╤ буде дуже рад╕сно та тихо!


Все стане в св╕тобудов╕ добре,

Д╕вчата плащ отримають ╕з д╕амант╕в.

Часом бува╓ надто важко,

Але ми кра╖на давн╕ша та атланти!


У Рос╕╖ п╕онер ╕ той титан,

У В╕тчизн╕ кожен во╖н ╕з пелюшок...

Адольфе, ти невдаха ╕ тиран,

Ти отримав ф╕нгал в╕д н╕г д╕вчат!


Коли над св╕тобудовою комун╕зм,

Покров, як Богородиця розкине...

То буде в кл╕тц╕ всякий реваншизм,

╤ ╤суса Бога Св╕тла ╤м'я!

Д╕йсно, хлопчики-п╕онери ╕ справд╕ титани.

╤ вони борються з неймов╕рною та дикою люттю. Ось це справд╕ д╕ти-геро╖. Як╕ не з╕гнуться ╕ не зламаються, хоча н╕жки бос╕, червон╕ в╕д холоду ╕ хлопчики в одних лише шортах з голими, мускулистими, засмаглими торсами.

╤ при цьому, зрозум╕ло, показують характер не г╕рше за разинц╕в.

Сп╕вають п╕онери з великим ентуз╕азмом;

Ми п╕онери, д╕ти комун╕зму

Багаття, намет ╕ дзв╕нкий горн!

Навала проклятого фашизму -

На якого чека╓ лютий розгром!


Що втратили ми в цих битвах?

А що в боях ╕з ворогом придбали?

Ми були ран╕ше просто св╕тла д╕ти -

А нин╕ во╖ни Р╕дно╖ земл╕!


Але Г╕тлер зробив крок до нашо╖ столиц╕,

Обвал бомб без рахунку водоспад!

Моя В╕тчизна нав╕ть неба гарн╕ша -

Тепер кривавий настав зах╕д сонця!


В╕дпов╕мо на агрес╕ю ми жорстко -

Хоч сам╕ на зр╕ст так, на жаль, мал╕!

Але меч у руках у тенд╕тного п╕дл╕тка -

Сильн╕ше, н╕ж лег╕они Сатани!


Нехай танк╕в пре лавина за лавиною,

А ми гвинт╕вку д╕лимо на трьох!

Нехай пол╕ца╖ п╕дло ц╕лять у спину,

Але Бог Святий покара╓ ╖х люто!


Що ми вир╕шили? Робити справу св╕ту -

А для того, на жаль, довелося стр╕ляти!

Спок╕й ╕ так уже охолонув.

Бува╓ й насилля благодат╕!


З д╕вчиськом ми б╕жимо бос╕ разом-

Хоч випав сн╕г, як вуг╕лля палить кучугуру!

Але не мають страху, знайте, д╕ти -

Фашиста вганять см╕ливо кулею в труну!


Ось поклали фриц╕в мерзотних роту,

А ╕нш╕ труси пруть у б╕гу!

Ми крушимо, як косою в бою п╕хоту -

Нам не завада юн╕ л╕та!


Перемоги досягнення буде у травн╕,

Зараз, зав╕рюха, колючий, жорсткий сн╕г!

Хлопчик бос, сестра його боса,

У лахм╕тт╕ д╕ти зустр╕ли св╕танок!


Зв╕дки в нас беруться ц╕ сили?

Терп╕ти ╕ б╕ль, ╕ холод, ╕ потребу!

Коли товариш зм╕ряв дно могили,

Коли подруга стогне - я помру!


Христос благословив нас, п╕онер╕в,

Сказав, В╕тчизна Богом вам дана!

Ось така найперша в╕ра,

Радянська, священна кра╖на!

. РОЗД╤Л ╧ 13.

Ну ось, нарешт╕ вони п╕длет╕ли до планети Земля. Колиски людсько╖ цив╕л╕зац╕╖. ╤ планет╕, безперечно, багатою ╕ щедрою, як на таланти, так ╕ на психов.

Катерина ще спала, ╕ ц╕й д╕вчин╕ снився той славний час, коли вони воювали з тал╕бами. Снилося те, що було насправд╕;

У травн╕ 2023 року тал╕би, завершивши вс╕ приготування та дочекавшись в╕дкриття вс╕х г╕рських перевал╕в та потепл╕ння, вдарили по Таджикистану. Справд╕, поки Рос╕я загрузла в Укра╖н╕, ╕ витрача╓ там величезн╕ ресурси, воюючи, по сут╕, з ус╕м Зах╕дним св╕том, не гр╕х скористатися моментом ╕ вдарити по п╕вденному п╕дчерев'ю СНД.

Тим б╕льше, що США заохочують. Мовляв, давайте моджахеди, наступайте, ми вас п╕дтрима╓мо.

Плюс ще, ясна р╕ч, внутр╕шн╕ проблеми. Жити в матер╕альному план╕ стало г╕рше, н╕ж за проамериканського режиму, а щодо пол╕тично╖ свободи ╕ прав людини, то й говорити нема чого.

Тож тал╕би, шукати стали вих╕д у зовн╕шн╕й експанс╕╖. Моджахеди встигли п╕сля тривало╖ в╕йни в╕дпочити, в╕д╕спатися, зробити соб╕ д╕тей. ╤ знову почали нудьгувати за битвами.

Тим б╕льше, що вони начебто виграли в╕йну з Америкою ╕, зрозум╕ло, потягнуло на нов╕ подвиги. У самому Афган╕стан╕, особливо на п╕вноч╕, багато таджик╕в ╕, зрозум╕ло, ╓ потяг до об'╓днання. Тим б╕льше, у Таджикистан╕ править вже майже тридцять рок╕в диктатор Рахмонов. ╤ час би зв╕льнити в╕д цього ╕дола таджик╕в ╕ п╕дкорити ╖х вол╕ Аллаха. До реч╕, у самому Тал╕бан╕, його голова зовс╕м не сх╕дний деспот, пану╓ колективне управл╕ння. А в усьому Аллах ╕ шар╕ат ╕ сувор╕ ╕сламськ╕ закони.

Ну ╕, звичайно, тепер Рос╕ю вже не так бояться. ╤ поперла величезна арм╕я тал╕б╕в на Таджикистан.

Особливо хот╕в в╕йни син Мулли Омара та голова в╕йськового крила тал╕б╕в.

Йому, зрозум╕ло, через молод╕сть неймется, ╕ ╓ жага в╕йни. Плюс, звичайно, бажання очолити весь Афган╕стан. А кра╖на немаленька, ╕ населення ╖╖ майже сорок м╕льйон╕в чолов╕к, причому досить молоде, точн╕ше, середн╕й в╕к через велику народжуван╕сть таку, що ще не п╕шло бажання боротися.

Так що сталося практично неминуче. П╕вм╕льйонна арм╕я тал╕б╕в атакувала Таджикистан. Ну ╕, як багато хто пророкував, оп╕р таджик╕в виявився слабким. Багато хто з них здався, багато хто розб╕гся, а ще якась частина перейшла на б╕к тал╕б╕в. ╤ рос╕йська база в Таджикистан╕ потрапила до повного оточення. ╤ ╖╖ почали розстр╕лювати ╕ бити з великою ╕нтенсивн╕стю.

Рос╕йська ав╕ац╕я намагалася бомбити тал╕б╕в, але без особливого усп╕ху.

Довелося вступити у в╕йну на два фронти. Узбекистан поки що збер╕гав нейтрал╕тет.

Во╖на п╕шла з великою жорсток╕стю. ╤ на п╕вдень перекидалося дедал╕ б╕льше рос╕йських в╕йськ.

Ну ╕, зрозум╕ло, чудова четв╕рка не могла такого пропустити, вступивши у жорстокий б╕й ╕з ворогом.

У Таджикистан╕ нав╕ть взимку майже нема╓ сн╕гу, а вл╕тку у взутт╕ битися мука - ноги пр╕ють, особливо якщо багато б╕гати. ╤ д╕вчата йдуть в атаку, хизуючи, босими, рожевими п'ятами. До ╖хн╕х жорстких, як копита верблюда п╕дошв, бруд не ч╕па╓ться.

╢лизавета веде вогонь з автомата, одночасно, босими пальчиками н╕г, жбурляючи руйн╕вний подарунок смерт╕.

П╕дскакують роз╕рван╕ на шматки т╕ла тал╕б╕в.

Во╖телька вигуку╓:

- За наших гарних д╕тей!

╤нша во╖нка Катерина теж веде вогонь з п╕столет-кулемета. Строчить з великою влучн╕стю, вбиваючи моджахед╕в. Т╕ валяться, наче п╕дкошен╕ снопи пшениц╕.

А чар╕вна д╕вчина ╕з золотистим волоссям, кинула голою п'ятою горошинку смерт╕ ╕ проворкувала:

- Русь собою кра╖ни захищала,

В╕д навал пекельно╖ сарани.

╤ сво╖ми грудьми прикривала -

Ус╕ народи мат╕нки-Земл╕!

╤ войовниця, як розсм╕я╓ться, показавши св╕й повний зуб╕в рота.

Олена, ще одна д╕вчина з-пом╕ж тих, хто показу╓ найвищий п╕лотаж ╕ скошу╓ тал╕б╕в шеренгами, пробурчала:

- Яблука на сн╕гу,

Це д╕вчаток грудей.

Я тоб╕ допоможу,

Будуть крут╕ судд╕!

╤ войовниця знову жбурнула босими пальчиками ноги вбивчий подарунок ан╕г╕ляц╕╖. ╤ розкидала безл╕ч тал╕б╕в у р╕зн╕ боки, в╕дриваючи ╖м голови та к╕нц╕вки.

╢фросин╕я теж скошу╓ моджахед╕в, ╕ робить це з величезним ентуз╕азмом. У цьому д╕вчиську ст╕льки напору та шалено╖ енерг╕╖. Вона кида╓ босими пальчиками н╕г велико╖, руйн╕вно╖ сили на смерть.

╤ п╕сля цього, сп╕ва╓:

- О д╕вчата бос╕, бос╕, бос╕...

Ми маха╓мо косами, косами, косами!

Д╕вчата-войовниц╕ так взялися за тал╕б╕в, що просто у красунь п'яти виблискують.

Справд╕, рос╕йська ж╕нка це велика сила. ╤ вона ворог╕в скошу╓, наче коса з моторчиком. ╤ реально вганя╓ у труни, а то й у землю.

Во╖тельки ж показують св╕й шалений темперамент ╕ ревуть:

Ми д╕вчата-комсомолки

Дуже любимо Еск╕мо.

Голосок красунь дзв╕нкий,

Буде нове к╕но!

╤ войовниц╕ взяли ╕ показали сво╖ дуже довг╕ й так╕ пустотлив╕ мови.

Б╕й, зв╕сно ж, ╕з тал╕бами непросте завдання. ╤ хлопц╕ рос╕йськ╕ гинуть у чималих к╕лькостях. ╤ доводиться ╕з Таджикистану везти вантаж дв╕ст╕.

Зрозум╕ло, у сам╕й Рос╕╖ люди починають бунтувати - нав╕що була потр╕бна в╕йна з Укра╖ною? Чи сл╕д Рос╕╖ платити життями сво╖х син╕в та дочок у в╕йн╕ в Таджикистан╕? Запитання, зрозум╕ло, ц╕лком природн╕. Справд╕, чи варту╓ вичинка? Заради диктатора Рахмонова втрачати життя солдат╕в, ╕ витрачати нов╕ трильйони рубл╕в, на в╕йну з ворогом який фанатичний ╕ численний немов саранча.

Кр╕м того, ц╕ни зростають, а перемогами й не пахне. А тут ще й Зюганова вистачив ╕нсульт ╕ парал╕зувало кишенькового опозиц╕онера. Ск╕льки часу слухняний влад╕, в╕н водив марг╕нал╕в по колу та ╕м╕тував кваз╕опозиц╕йн╕сть. А тепер узяв ╕ захвор╕в, найзручн╕ший для влади л╕дер найчисленн╕шо╖ та найпопулярн╕шо╖ опозиц╕╖. А святе м╕сце порожн╕м не бува╓. Прийшли ╕нш╕, молод╕ ╕ набагато агресивн╕ш╕.

╤ трон захитався...

Але поки що йде в╕йна з тал╕бами. Ось борються в неб╕ д╕вчата з-пом╕ж льотчиць штурмово╖ ав╕ац╕╖.

Анастас╕я В╕дьмакова - одна ╕з уславлених войовниць рудо╖ маст╕. Вона в╕дмовилася воювати проти братньо╖ Укра╖ни, але знищувати тал╕б╕в будь ласка.

Зрозум╕ло, багато во╖н аси не хот╕ли вбивати сво╖х брат╕в слов'ян.

А ось ╕з моджахедами - свята справа для православних.

Анастас╕я зробила постр╕л тал╕бами, за допомогою босих пальчик╕в ноги. Послала в афганц╕в ракету ╕ засп╕вала:

Як жили ми, борючись,

╤ смерт╕, не боячись...

Так босоног╕й льотчиц╕ презент!

╤нша войовниця-ас, теж гарна, т╕льки цього разу блондинка Акул╕на Орлова також б'╓ться ╕з душманами. Так, тал╕б╕в називають, як у першу в╕йну з афганцями, душманами чи духами. Противник, щоправда, сильний ╕ великий числом. А у тал╕б╕в та ППО сво╓ ╓. У тому числ╕ й захоплене колишня урядова арм╕я.

Акул╕на Орлова робить сво╖м л╕таком розворот ╕ йде в╕д ракети "Ст╕нгер", п╕сля чого д╕вчина засп╕вала:

- Злий дух повзе по скелях,

Ти спали його напалмом...

Ну, а якщо Тал╕бан,

Застосуй у бою обман!

Ще одна д╕вчина Маргарита Магн╕тна. У не╖ волосся, наче сусальне золото. Дуже гарна д╕вчина. ╤ також категорично в╕дмовилася воювати з Укра╖ною. Бо не п╕дн╕ме зброю проти брат╕в-слов'ян. Що викликало у багатьох схвалення. А тал╕би - рел╕г╕йн╕ фанатики, ╕ свого часу допомагали чеченським сепаратистам. Мало того, Тал╕бан був ╓диною у св╕т╕ державою, яка визнала незалежн╕сть Чечн╕. ╤ це, зрозум╕ло, наклало в╕дбиток на в╕дносини з Рос╕╓ю на багато рок╕в.

Маргарита Магн╕тна готова боротися. ╥╖ бос╕ пальчики н╕г натискають на кнопки. ╤ тал╕бами летять колосально╖, руйн╕вно╖ сили ракети. ╤ вони розбивають бородатих афганц╕в.

Маргарита засп╕вала:

- Ех, Батьк╕вщино, нехай кричать, потвора,

А вона нам подоба╓ться, хай ╕ не красуня!

Сволоти, дов╕рлива,

Якщо править чек╕ст,

Значить, буде фашизм,

Гидота людства!

Перша протал╕на,

Похорон Стал╕на -

Русь не буде Ка╖ном,

Хоч вона й поранена!

╤ взяли воятки хором ╕ прочирикали:

- Не стерп╕ти слов'янам приниження,

Ми за Батьк╕вщину все горою.

Не потерпимо б╕льше образи,

Ка╖на ми у вир головою!

Д╕вчата на штурмовиках б'ють по тал╕бах, ╕ розбивають, ╕ вбивають цих моджахед╕в.

Ось вони летять молотити дух╕в. А ось ╕з Таджикистану вивозять цинков╕ труни ╕з убитими рос╕йськими солдатами та оф╕церами.

Один ╕з таких солдат╕в залишився без ноги. ╤ сп╕ва╓ в╕н сумно, ╕ з╕ сльозами на очах:

- У труну ув╕гнали абияк,

╤ найсильн╕ший вовкулак,

Все втискував ╕ всовував,

╤ щ╕льно утрамбовував!

Д╕вчата ╓ ╕ на танках. Дуже ц╕кава рос╕йська машина "Ведм╕дь". У н╕й знову оселилися д╕вчата-мутанти, пробуючи себе в ╕нш╕й ╕постас╕. Це дуже важкий танк, б╕льш як сто тонн, експериментальна модель. Зрозум╕ло, в н╕й ╕ особливий ек╕паж: чотири д╕вчини. ╤ у вс╕х ╕мена на Е!

Ось, наприклад, ╢лизавета натиска╓ босими пальчиками ноги на кнопки джойстика ╕ вража╓ дзот з тал╕бами, ╕ реве:

- Слава комун╕зму!

Катерина, продовжуючи вести вогонь з кулемет╕в, ╕ натискаючи червоним соском на кнопки, реве:

- ╤ без Зюганова! З лисиною та п'яного!

Олена пискнула, натиснувши голою п'ятою на педаль:

- За походи до ╤нд╕йського океану!

╢фросин╕я теж вистр╕лила, цього разу за допомогою сво╓╖ пустотливо╖ мови, ╕ пискнула:

- За перемоги у штурмових боях!

╤ д╕вчата розсм╕ялися. Поливають б╕йц╕в Тал╕бан свинцевим дощем. Та роблять це дуже добре.

╢лизавета, стр╕ляючи по супротивнику, замислилась. Справд╕, якщо людина ма╓ м╕зки, в╕н розум╕╓, що будь-яка рел╕г╕я, це казка ╕ людська фантаз╕я!

Але чому так по всьому св╕ту поширилися р╕зн╕ рел╕г╕╖? Причому багато всупереч здоровому глузду? Насправд╕ взяти наймасов╕шу рел╕г╕ю: Християнство. В╕рити в Бога, розп'ятого на хрест╕ - це безглуздо. Справд╕, якщо в╕рити в Б╕бл╕ю, Бог ста╓ якимось дивним ╕ незрозум╕лим.

То в╕н майже все людство топить водою, гинуть м╕льйони людей, а ряту╓ться лише в╕с╕м людей. То, навпаки, на хрест╕ блага╓ за кат╕в.

Можна пом╕тити: Бог Старого Зав╕ту дуже жорстокий, а в Новому Зав╕т╕ Христос надзвичайно добрий. ╤ тут видно кричуще протир╕ччя. Справд╕, ╤сус, якби був Богом-Сином, повинен був спалити Содом ╕ Гоморру. Адже там були ╕ доросл╕, ╕ д╕ти, ╕ ж╕нки. Х╕ба це не жорстоко?

Та й багато ╕нших можна перераховувати дуже довго приклад╕в жорстокост╕. Одне вбивство д╕тей ╢лисе╓м чого варте.

От ╕ подумайте, у що люди в╕рять. А влада ще й нав'язу╓ рел╕г╕ю. Ось ╕ зараз вони борються ╕з рел╕г╕йними фанатиками тал╕бами.

Адже попереджали - не рад╕йте з того, що США залишають Афган╕стан, г╕рше т╕льки Рос╕╖ буде.

Тал╕би, трохи в╕дпочивши, ╕ користуючись тим, що у Рос╕╖ руки в╕йною з Укра╖ною пов'язан╕, взяли та завдали удару. ╤ тут це було багатьма передбачено. ╤ Рос╕╖ довелося передплатити. Причому, зрозум╕ло, проти сво╓╖ вол╕ занадто багато рос╕йських солдат╕в загинуло на баз╕ в Таджикистан╕. Отже, Рос╕я виявилася втягнутою в ще одну в╕йну. ╤ настро╖, зрозум╕ло, в сусп╕льств╕ стали набагато ворож╕ до чинного президента. Любов народу дуже м╕нлива. А тал╕би, зрозум╕ло, правильно розрахували. Тим б╕льше, США, в даному випадку, задоволен╕ - нацкували сво╖х ворог╕в. ╤ про ╖хнього президента почали говорити: мудрий старець. Мовляв, як спритно все влаштував.

Справд╕, в╕к та спорту, ╕ мудрост╕ не завада!

╢лизавета знову стр╕ля╓, ╕ знову, зрозум╕ло, босими пальчиками н╕г. У танку та взимку досить тепло. А вл╕тку у Таджикистан╕ реально спекотно.

Д╕вчина взяла ╕ засп╕вала:

-Якщо довго, довго, довго,

Воювати, крушивши тал╕б╕в...

Якщо довго, довго, довго,

П╕д ук╕с у бою б╕гти!

Можливо, можливо,

То звичайно, в╕рно, в╕рно...

Хоч часом таке немов,

Можна Африку наздогнати!

А в Африц╕ ц╕ни, ось тако╖ висоти,

А в Африц╕ грош╕, ось тако╖ ширини!

Схудли бегемоти,

Обморожували кашалоти...

А народ, як папуга,

Вирушай прямо в рай!

Катерина в╕дзначила з усм╕шкою, натиснувши на кнопку джойстика танка, сво╖м

червоним соском:

- Щось мало в тоб╕ оптим╕зму!

╢лизавета сердито в╕дпов╕ла:

- Якщо правитель моральний кал╕ка ╕ пройдисв╕т, то яка може бути рад╕сть у п╕дданих!

Олена кивнула:

- Так! Кажуть, лиха б╕да почала! Але саме надм╕рне вез╕ння ╕ зробило його надм╕рно самовпевненим!

╢лизавета кивнула сво╓ю, п╕дфарбованою п╕д блакитний кол╕р головою:

- Так, я завжди думала, що ст╕льки вез╕ння одн╕й людин╕ давати не можна, вона с╕да╓ на б╕лого коня, в сенс╕ почина╓ вважати, що йому море по кол╕но. ╤ пот╕м, як стара, яка захот╕ла стати Богом, виявля╓ться у розбитого корита!

Катерина ╕з цим погодилася:

- Так! Забагато було вез╕ння, ╕ це його розбавило. Як свого часу удача любила Наполеона, Г╕тлера, ╤вана Грозного, Людов╕ка Чотирнадцятого, а пот╕м в╕д них в╕двернулася.

╢фросинья пом╕тила:

- Микола Другий був дуже невдачливий, але при цьому добрий ╕ порядний цар. Ось, наприклад, дума╓ш, пощастило йому хоча б трохи у в╕йн╕ з Япон╕╓ю. Наприклад, не загинув би адм╕рал Макаров ╕ все могло б бути по-╕ншому. А адм╕рал Макаров загинув через ц╕лу сер╕ю малоймов╕рних зб╕г╕в. Чомусь в╕н не наказав тралити м╕ноносцями в╕д м╕н, ╕ н╕хто з його п╕длеглих не дав такого наказу. ╤ м╕на, швидше за все, була рос╕йська, ╕ в╕д одн╕╓╖ м╕ни не мав великий броненосець затонути. ╤ нав╕ть у цьому випадку адм╕рал Макаров м╕г би врятуватися, як, наприклад, врятувався Кирило Романов.

╢лизавета погодилася:

- Так, невелике вез╕ння Микол╕ Другому, могло б дати Рос╕╖ набагато б╕льше, н╕ж багато вез╕ння ╕ншим правителям. Наголошую, особливо нин╕шньому президентов╕, який, отримуючи дари Фортуни як ╕з рогу достатку, пускав ╖х у п╕сок. Поки що, нарешт╕, вез╕ння в нього колишнього глави та╓мно╖ пол╕ц╕╖ почало зак╕нчуватися. Але трохи фарту найдобр╕шому Микол╕ Другому! Наприклад, адм╕рал Макаров м╕г перемогти японц╕в на мор╕ малою кров'ю, ╕ тод╕ в╕йна ╕з самураями не коштувала б великих жертв. А якби царська Рос╕я виграла в╕йну з Япон╕╓ю, то й першо╖ св╕тово╖ в╕йни, швидше за все, не було б. Так авторитет у арм╕╖ ╕мпер╕╖ був надто високий, ╕ н╕мц╕ не зважилися б оголосити в╕йну!

Олена кивнула:

- Можливо! Хоча одним Макаровим не вичерпу╓ться к╕льк╕сть невдач та невдач╕ у в╕йн╕ з Япон╕╓ю. Хоча, сл╕д визнати, супротивник був сильним. Але з ╕ншого боку, якби броненосець "Осляб╕" не затонув так швидко, нав╕ть п╕д час бою при Цус╕м╕, ескадра могла б ц╕лком прорватися до Владивостока! А так, в╕йна з Япон╕╓ю виявилася такою невдалою.

╢фросинья пом╕тила:

- Зате в╕йна в сорок п'ятому роц╕ з Япон╕╓ю виявилася напрочуд легкою та усп╕шною. Немов у Япон╕╖ зак╕нчився л╕м╕т вез╕ння. Вт╕м, на жаль, перемога Стал╕на привела до влади над Кита╓м комун╕ст╕в, ╕ появу дуже сильно╖ та небезпечно╖ ╕мпер╕╖, яка ледь не напала на СРСР за Брежн╓ва. Та й зараз Китай лише прикида╓ться другом. А сам хоче в╕д╕брати у нас земл╕ до Уралу.

Катерина кивнула:

- Так! Якби тод╕ перемогли японц╕в, була б зам╕сть п╕вноч╕ Китаю Жовторос╕я, ╕ Православ'я прийшло б до п╕днебесно╖ ╕мпер╕╖. А що вийшло внасл╕док легко╖ перемоги Стал╕на над японцями? Народження ате╖стично╖ ╕мпер╕╖ та могутнього монстра на кордонах з Рос╕╓ю!

╢лизавета в╕дзначила, вискалив зубки:

- Ось ╕ в╕р п╕сля цього у Християнського Бога. Перемога над Япон╕╓ю дала б нов╕ десятки м╕льйон╕в православних в╕руючих. А натом╕сть у Рос╕╖ прийшов до влади агресивний ате╖стичний режим. А пот╕м кривавий стал╕нський режим прин╕с ате╖зм ╕ до Китаю. ╤ виникла жорстока ╕мпер╕я Мао. Ось справд╕ не розум╕ю, чого хот╕в Бог!

Олена пом╕тила:

- Або Бога взагал╕ нема╓, або Сатана набагато сильн╕ше, н╕ж говорить про це Б╕бл╕я, або плани Всевишнього незбагненн╕ для нас!

╢фросинья пом╕тила:

- Зазвичай, жорсток╕ цар╕ б╕льше й процв╕тають! ╢диним винятком був, мабуть, перший. Цар ╕нтел╕гентний, добрий, л╕беральний, джентльмен ╕ мухи не скривдить. ╤ водночас, усп╕шний!

╢лизавета пом╕тила:

- ╤ Катерина Друга не вважалася жорстокою та злою правителькою, ╕ теж була дуже усп╕шною. Щоправда, вона була пов╕╓ю, ╕ взагал╕, людина не зовс╕м хороша. Заборонила селянам скаржитися на сво╖х пан╕в. Нав╕ть дивно, що ст╕льки вез╕ння було дано так╕й паскудн╕й особ╕.

Олена кивнула:

- Так, ╕ в╕р п╕сля цього у Християнського Бога! Коли зл╕ та п╕дл╕ найусп╕шн╕ш╕!

Катерина засп╕вала з люттю:

На насильств╕ трима╓ться св╕т,

Вулкан лют╕ хлюпа╓ з розмахом.

Напруга вища сил,

Прокида╓ться з болем ╕ страхом,

Т╕льки страх нам подару╓ друз╕в,

Т╕льки б╕ль спонука╓ працювати,

Тому я хочу все сильн╕ше,

Г╕перплазмою в натовп вибухнути!

╢лизавета з╕тхнувши пом╕тила:

- Так, був Чинг╕схан грубим язичником. Не вм╕в н╕ читати, н╕ писати, а захопив п╕всв╕ту. ╤ мусульмани, ╕ християни у боротьб╕ з ним програвали. ╤ ось питання, де був у цей час Всемогутн╕й Бог? ╤ чому язичництво монгол╕в перемогло Моноте╖зм: ╤сламу та Християнства?

╢фросинья пом╕тила з усм╕шкою:

- Так само можна запитати: а де був Всемогутн╕й Бог, коли Ка╖н убив Авеля? Чому допустив першу братовбивчу в╕йну в ╕стор╕╖ людства?

Олена посм╕хнулася ╕ п╕дбила п╕дсумок:

- Так, можна сперечатися неск╕нченно, але н╕коли не доведеш н╕ те, що Бог ╓, н╕ те, що Його нема╓.

Катерина зазначила:

- Щодо ╤суса Христа я дуже сумн╕ваюся. Нещасн╕, забит╕ юде╖ ц╕лком могли прийняти сильного, обдарованого г╕пнотизера, типу Анатол╕я Кашп╕ровського, за мес╕ю, ╕ обожнювати. Якщо подивитися статистку чудес Анатол╕я Михайловича, то в╕н крут╕ший за Христа.

╢фросин╕я хихикнула ╕ засп╕вала:

- Дай Боже, сл╕пим оч╕ в╕дкрити,

╤ спини випрямити горбатим.

Так Бог, бути Богом, хоч трохи,

Але бути не можна трохи роз╕п'ятим!

╤ д╕вчата знову взялися до тал╕б╕в. Натискаючи босими пальчиками н╕г на кнопки джойстика, вони скошували численних моджахед╕в ╕ укладали ╖х буквально пачками. Бородат╕ тал╕би гинули п╕д кулеметними чергами та постр╕лами осколково-фугасних снаряд╕в. П╕шла неабика пот╕ха, з масовим винищенням рел╕г╕йних фанатик╕в.

А ось Оленка з╕ сво╖м батальйоном ╕з гарних д╕вчат, як╕, незважаючи на прохолодну, зимову погоду Таджикистану, атакують тал╕б╕в босон╕ж.

Вони, щоправда, у коротких сп╕дницях, ╕ т╕ла прикривають бронники ╕з кевлару.

Б╕жать красун╕ в атаку ╕ сп╕вають:

- Злий тал╕б повзе по скел╕,

Але д╕вчата крут╕ш╕ за вс╕х...

Довбан╕ його напалмом,

Ми в╕дсвятку╓мо усп╕х!

╤ блиснуть д╕вчата перлинними зубками.

А пот╕м Анюта босими пальчиками ноги жбурне в моджахед╕в горошинку з вибух╕вкою. ╤ та рознесе тал╕б╕в у р╕зн╕ боки, наче кошенят.

Д╕вча взяла ╕ просп╕вала:

- Слава В╕тчизн╕, слава,

Танки рвуться вперед.

Див╕з╕╖ д╕вчат у б╕к╕н╕,

В╕та╓ рос╕йський народ!

Руда Алла теж веде вогонь по бородатих ворог╕в, викошу╓ ╖х ╕ сп╕ва╓:

- См╕ялася Русь над цим Тал╕баном,

На вс╕ в╕ки, на те вона ╕ Русь!

╤ д╕вчина теж в╕зьме, ╕ по моджахедах босими пальчиками ноги заб╕йну лимонку жбурне. ╤ розкида╓ ворог╕в на вс╕ боки.

╤ як засвистить, на все горло.

К╕лька десяток ворон виявилися оглушеними. Вони, отримавши серцевий напад, упали на голови голених наголо тал╕б╕в, ╕ ╖х пробили. П╕сля чого, войовниця прочирикала:

- Справа дуже спереча╓ться у нас,

В╕рю, буде просто найвищий клас!

Тал╕бан, я знаю, переможемо,

Адже над нами гордий херувим!

Мар╕я, ще одне з д╕вчат у б╕к╕н╕, взяла ╕ свиснула. ╤ босими пальчиками ноги шпурнула в ворога величезно╖ вбивчо╖ сили, вельми руйн╕вний подарунок смерт╕. Покрамсала б╕йц╕в тал╕б╕в, ╕ проворкувала, скалячи зубки:

- Навколо Рос╕╖ величезний туман,

╤ пре на В╕тчизну бо╓ць Тал╕бан!

Ол╕мп╕ада, во╕стину д╕вчина-богатир. Вона велика ╕, водночас, у не╖ волосся св╕тло-русяве. Войовниця ма╓ розк╕шн╕ стегна, та сильний прес, який викладено шоколадними плиточками. Ну проти такого д╕вчинки-зв╕ра реально н╕кому не встояти.

╤ ось вона сво╖ми потужними, мускулистими, босими ногами п╕дняла ц╕лу д╕жку з вибух╕вкою ╕, як жбурне ╖╖ в тал╕б╕в. ╤ помчала ця бочка з великою, вбивчою швидк╕стю. ╤ як вр╕жеться у моджахед╕в, буквально розриваючи ╖х.

Войовниця-богатир у радост╕ взяла ╕ засп╕вала:

А над Муромом небо хмуриться,

П╕дн╕ма╓ться св╕тла зоря.

Ми, як дочки ╤лл╕ Муромця,

Сво╓ю силою хвалилися не дарма!

Справд╕, куди при╓мн╕ше воювати ╕ вбивати тал╕б╕в, н╕ж битися з╕ слов'янами. Тут я думаю, кожен погодиться, що брат╕в вбивати гр╕шно.

Ол╕мп╕ада в лют╕ просп╕вала:

Ну, ск╕льки можна брат╕в вбивати,

Адже людина, пов╕р, народжена для щастя...

На фронт не в╕дпуска╓ сина мати,

╤ нав╕ть вл╕тку на в╕йн╕ негода!

П╕сля чого д╕вчина-богатир, як в╕зьме ╕ набере в леген╕ пов╕тря, ╕ засвистить. У багатьох сотень ворон в╕дразу ж в╕дбува╓ться серцевий напад, ╕ вони непритомн╕ють. ╤ ╖хн╕ гостр╕ дзьоби летять униз, ╕ пробивають черепи, що нас╕дають на позиц╕╖ рос╕йських в╕йськ, тал╕б╕в.

Ол╕мп╕ада, свистами збиваючи ворон ╕ примушуючи ╖х оглушеними падати, взяла ╕ прочирикала:

Та, та, та - стукають копита,

Ту, ту, ту - вдарив кулемет!

Арм╕я тал╕б╕в на голову розбита,

А арм╕ю д╕вчат н╕хто не роз╕б'╓!

Маруся теж веде вогонь по солдатах арм╕╖ Тал╕бан, що насуваються. Показу╓ св╕й характер ╕ високий клас. ╥╖ автомат скошу╓ моджахед╕в ц╕лими шеренгами.

Д╕вчина кида╓ босими пальчиками н╕г заб╕йний подарунок смерт╕. Вибива╓ масу бойовик╕в Тал╕бан, ╕ пищить:

- Класика в╕йни,

Це д╕вц╕ бос╕й бути...

Доньки та сини,

Перетворимо вс╕х на дичину!

Во╖тельки, ╕ справд╕, краса.

Мотрона, стр╕ляючи по тал╕бах ╕ кидаючи босими пальчиками н╕г подарунки руйнування, прочирикала:

- Слава д╕вчатам у б╕к╕н╕,

Вони б'ють моджахед╕в.

Нож╕ у д╕вчат бос╕,

Атакують до об╕ду!

Д╕вчина з тонкою тал╕╓ю ╕ розк╕шними стегнами, стр╕ля╓ по тал╕бах, що насуваються. Робить це дуже вправно та влучно. Скошу╓ ╖х, немов газонокосаркою ╕ сп╕ва╓:

- Д╕вка польку танцювала,

На лужку в ранню годину ...

Хв╕ст л╕воруч, хв╕ст праворуч,

Це полька Карабас!

╤ ось войовниця знову жбурне в ворога вбивчий подарунок босими пальчиками ноги. ╤ масу тал╕б╕в покладе.

Ось борються В╕ктор╕я та Верон╕ка. Обидв╕ д╕вчата дуже крут╕. ╤ стр╕ляють надзвичайно влучно.

В╕ктор╕я кинула голою п'ятою заб╕йно╖ сили подарунок ан╕г╕ляц╕╖. Порвала безл╕ч душман╕в ╕ пискнула:

- Грош╕ тануть у гаманц╕,

Тануть кап╕тали.

А рос╕йською мовою -

Грош╕ означа╓ манни!

Ще одна д╕вчина натиснула червоним соском грудей на кнопку, яка врубала оглушливий ультразвук, ╕ пустила його пов╕трям. ╤ вже тисяч╕ ворон посипалися на гол╕ голови тал╕б╕в. ╤ давай ╖х пробивати.

Руда д╕вчина засп╕вала:

Рос╕ю атакують моджахеди,

╥х дуже багато пре Афган╕стан...

Так, билися тод╕ в Афган╕ д╕ди,

Тепер п╕дняв меч гр╕зний Тал╕бан!


Але д╕вчата бос╕ не здаються,

Вони покажуть просто вищий клас.

З армадою Тал╕бану жваво б'ються,

╤ вражають прямо в око!

╤ войовниця босими пальчиками ноги, як жбурне вбивчо╖ сили подарунок ан╕г╕ляц╕╖. ╤ в╕д нього вс╕м д╕ста╓ться.

Ал╕са та Анжел╕ка обстр╕люють тал╕б╕в за допомогою снайперських гвинт╕вок. ╤ роблять це надзвичайно влучно. ╤ ведуть такий ось точний вогонь.

Ал╕са взяла ╕ засп╕вала:

Для душмана буде труна,

Зберегти здоров'я щоб...

Д╕вчата б╕гають взимку роздягнен╕!

╤ ламають спини моджахедами!

╤ пот╕м стр╕льнула Ал╕са, застосувавши при натисканн╕ кнопки червоний сосок грудей. ╤ вибила дюжину тал╕б╕в.

Ал╕са взяла ╕ прочирикала, вискакувавши зубки:

- За В╕тчизну та свободу до к╕нця,

Д╕вчата бос╕ в б╕к╕н╕,

Ви так╕ геро╖н╕.

Змушуючи в ун╕сон стукати серця!

Анжел╕ка п╕дтвердила:

- Стукати в ун╕сон! Це круто!

. РОЗД╤Л ╧ 14.

Ну гаразд, Катерину розбудили. А ╢лизавета тим часом обрала для себе наступну жертву, або кл╕╓нта для допиту. Поки що вони не знайшли жодних ╕стотних зач╕пок.

Але в даному випадку, д╕вчина Мар╕анна видалася найц╕кав╕шою. Адже вона не просто псих╕чно хвора, але ще й ма╓ техн╕чну осв╕ту, ╕ начебто виявляла не сильн╕ зд╕бност╕ в дитинств╕ в електрон╕ц╕.

Олена - ця руда краля, зазначила:

- Якщо вже з чого починати, то це з не╖!

╢фросин╕я з усм╕шкою заявила:

- Не найг╕рша ця ╕дея, але... У мене ╓ ╕нту╖тивне в╕дчуття, що ми зовс╕м не там копа╓мо де треба!

╢лизавета лог╕чно заперечила:

- ╤нту╖ц╕я не повинна зам╕нювати ╕нформац╕ю та анал╕з. Тим б╕льше, Мар╕анна дуже розумна д╕вчина. ╤ водночас, у не╖ важка форма шизофрен╕╖. ╤ проти цього не попреш!

Катерина, скеля зубки, просп╕вала:

-Любимо ми все будувати пики,

Вибираючи легкий шлях,

╤ при цьому так схож╕,

На тих, хто з глузду з'╖хав, трохи!

Д╕вчата-мутанти, вт╕м, не стали залазити у глибок╕ нетр╕. А взяли ╕ полет╕ли мегапол╕сом Земл╕.

Навколо них мигот╕ли багат╕ ╕ химерн╕ хмарочоси планети, як╕ буквально сяяли золотом ╕ масою майстерно виведеного кам╕ння, ╕ безл╕ч╕ ╕ншо╖ краси.

Особливо виглядали чудово кв╕ти, розм╕рами з гарний стад╕он, ╕ на них також жили люди.

А також б╕гали ╕ п╕дстрибували безл╕ч д╕тей. Причому, багато хто з них, це колишн╕ доросл╕ особини.

Ось так люди впадають у дитинство та отримують т╕ла, в яких дуже весело, ╕ пост╕йно хочеться см╕ятися та п╕дскакувати.

╢лизавета пом╕тила:

- ╤ чому Мар╕анна шизофрен╕чка? Тут таких божев╕льних, якщо й не г╕рше, м╕льярди!

Катерина кивнула:

- Так, якщо чесно говорити... Ми матимемо реальн╕ проблеми, якщо ми ╖х не виху╓мо. Точн╕ше, у всього людства.

Олена, струснувши рудою шевелюрою, погодилася:

- Йде тотальна деградац╕я. ╤ що дал╕, то г╕рше.

Численн╕ д╕ти мигот╕ли босими п'ята, як╕ були рожев╕ ╕ на вигляд н╕жн╕, хоча ними шльопали по досить колк╕й поверхн╕, в тому числ╕ ╕ вулиць, ╕ ст╕н будинк╕в, усипаних д╕амантами.

Так, тут була дуже крута композиц╕я.

╢фросинья, д╕вчисько з б╕лим волоссям, засп╕вала:

- Ах, дитинство, дитинство ти куди посп╕ша╓ш,

Ах, дитинство, дитинство ти куди б╕жиш!

Мен╕ не хочеться просто доросло╖ стати,

Хочу я д╕вчинкою побути знову!

╢лизавета в╕дзначила:

- Будь-який в╕к покоря╓ться коханню. Але буде безглуздо, якщо ми теж почнемо насл╕дувати божев╕льних. Ми ж ╕ другу св╕тову в╕йну пройшли - це загартування та випробування!

Катерина пом╕тила з см╕хом:

- А в╕йна з тал╕бами була ще крут╕ша. Точн╕ше, якщо не крут╕ше, то принаймн╕ при╓мн╕ша духовно. Наприклад, деяк╕ н╕мецьк╕ хлопчики, особливо з╕ св╕тлим волоссям, так╕ мил╕, що ╖х непри╓мно ╕ гидко вбивати!

Олена пом╕тила з усм╕шкою:

- Але й афганськ╕ хлопчики, хай ╕ чорняв╕, коли в них ще нема╓ бороди, досить мил╕ та при╓мн╕. А п╕дл╕тк╕в в арм╕╖ Тал╕бану багато, ╕ теж стр╕ляти по них, ╕ тим б╕льше, зрубувати голови мечами, якось гидко.

╢фросинья, хихикнувши, пом╕тила:

- Афганськ╕ безбород╕ хлопчики вважають за краще боротися босон╕ж, щоб зберегти взуття ╕ щоб було спритн╕ше. Принаймн╕ до мороз╕в. А у т╕й смуз╕ морози бувають, як правило, лише взимку у горах. Але кл╕мат непри╓мний, вноч╕ холоднувато, вдень спекотно - зате сухо! В ╤нд╕╖ кл╕мат дуже вологий ╕ такий теплий ╕ м'який.

╢лизавета кивнула:

- Так, в ╤нд╕╖. Там можна спати п╕д мостом, нав╕ть узимку, ╕ в Бомбе╖, наприклад, не замерзнеш нав╕ть голяка. Але все-таки ╕ волого, ╕ комах багато. Тож у давнину на Земл╕ н╕де не було раю!

Катерина просп╕вала:

Завезу вас у далекий край,

Життя при цьому буде рай.

Т╕льки жал╕ться над╕ мною,

Стати ви мо╓ю дружиною!

Мар╕анна жила в особливому будиночку схожому на полуницю. ╤ в момент появи д╕вчаток, кохалася з роботом-альфонсом. ╤ красива блондинка буквально здригалася в╕д задоволення.

╢лизавета в╕дзначила:

- Н╕! Схоже, ми сповнен╕ ╕д╕отки.

Катерина запропонувала:

- Не заважатимемо ╖м. Трохи зачека╓мо.

╢фросинья пом╕тила:

- Робот не людський юнак, а ж╕нки можуть кохатися дуже нав╕ть довго!

Олена руде д╕вчисько запропонувала:

- Давайте погра╓мо.

╢лизавета запитала:

- О, що?

Вогняна красуня в╕дпов╕ла:

- Афоризми говоритимемо. У кого дотепн╕ше ╕ крут╕ше.

Катерина кивнула:

- Це лог╕чно, давайте, я перша!

╢фросин╕я буркнула:

- Починай!

Д╕вчина з жовтим волоссям вимовила:

- Хто не ма╓ золотого серця, не вартий ╕ м╕дного, ламаного гроша!

╢лизавета прочирикала:

- Якщо ти садова голова, то не зможеш скористатися врожа╓м!

Олена продовжила:

- Якщо не вм╕╓ш стискати кулаки, то д╕станеш точно дулю!


╢фросинья про булькала:

- Ж╕ноч╕ слабкост╕ роблять могутн╕х чолов╕к╕в безсилими!

Катерина прошип╕ла:

- Мова, це найнад╕йн╕ший сачок, що для лову волод╕ють ╕нтелектом комахи!

╢лизавета дотепно додала:

- Гола п'ята д╕вчинки, допоможе знайти розк╕шн╕ обновки ╕ взути чолов╕ка, немов палицю!

Олена прочирикала у в╕дпов╕дь:

- Ж╕нка-лисиця може ╕ з лева зробити бл╕ючого барана, пущеного на кожух!

╢фросинья пропищала, скелячи зубки:

- Краще бути в╕чно босоногим хлопчиськом, н╕ж взутим старим на якийсь час!

Катерина в╕дзначила з см╕хом:

- Д╕вчин╕ краще бути босоногою, н╕ж косоокою!

╤ во╖нки розреготалися. Ось це було ╖хньою ф╕шкою.

Рудоволоса Олена пом╕тила, з досить задоволеним виглядом:

- Та наше сл╕дство нагаду╓, щиро кажучи, клоунаду. Ми нав╕ть не на м╕сц╕ тупцю╓мо, а повза╓мо по колу. Ось зараз зам╕сть того, щоб займатися серйозною справою, слуха╓мо хтив╕ з╕тхання ╕ крики яко╖сь чокнуто╖ дами. ╤ вигляда╓мо тотальними дурами!

╢фросин╕я ╓хидно в╕дзначила:

- Це в╕рно! Але що ти саме нам пропону╓ш зробити?

╢лизавета, д╕вчина-мутант ╕з блакитним волоссям, яка була в ц╕й четв╕рц╕ негласним л╕дером, запропонувала:

- Давайте засп╕ва╓мо!

Катерина розсм╕ялася ╕ запитала:

- Це ти серйозно?

Д╕вчина з блакитним волоссям кивнула ╕ додала:

- Ц╕лком! Тим б╕льше, щось крилат╕ афоризми не спадають на думку.

╢фросин╕я тупнула босою ногою ╕ пискнула:

- Звичайно ж, в╕зьмемо та засп╕ва╓мо! Нам п╕сня будувати та жити допомага╓.

╤ вони хором засп╕вали;

Славиться наша прекрасна Русь,

М╕ра косм╕чно╖ славно╖ В╕тчизни...

Нехай не бентежить хлопчика сум,

Будемо ми жити за святого комун╕зму!

══

Батьк╕вщина наша, гра╓ струна,

Буде чудово вс╕м на планет╕...

Наша Рос╕я свята кра╖на,

Де см╕ються щаслив╕ д╕ти!

══

Нема╓ Батьк╕вщини - краще за кра╖ну,

Та, що велику м╕ць в╕дродила...

Люди ми просто, знайте орли,

Посунемо ми вермахту в рило!

══

Наша Батьк╕вщина потужна масть,

Вправно в╕зьмемо ми чудов╕ карти...

Н╕ не зможе Рос╕я пропасти,

Якщо ми гра╓мо в головн╕ нарти!

══

Рос╕йська в╕ра - потужний Сварог,

Той, що косм╕чно╖ люто╖ сили...

Мол╕мося, щоб Р╕д нам допом╕г,

Золота крила махають над св╕том!

══

Слава косм╕чн╕й сил╕ Земл╕,

То феномена м╕ць породила...

Люди ново╖ рос╕йсько╖ с╕м'╖,

Рос╕йська арм╕я гр╕зна сила!

══

В╕рте, для космосу ми народжен╕,

Зробимо рос╕йських нац╕╓ю супер...

Роди велик╕ станемо сини,

Буде противник, як яйця облуплен╕!

══

Ось для Рос╕╖ найкрут╕ший,

Ти п╕онер, хоч роками дитина...

Д╕вчина вр╕же босою ногою,

Ти супер во╖н, рахуй ╕з пелюшок!

══

Батьк╕вщина в серц╕ хлопчика живе,

Т╕╓╖, що для космосу створена швидко...

Ти вирушай прямо в пох╕д,

В╕рю, збуду╓мо палац комун╕зму!

══

Ось для Рос╕╖ стане наш св╕т,

Найкосм╕чн╕шим, чудово прекрасним...

Ти наша Лада щастя кумир,

╤ з╕ Сварогом боротися небезпечно!

══

В╕рна сила, наша кра╖на,

Т╕╓╖, що народилася в щастя нам миром,

Хоч атаку╓ Русь сатана,

Буде велич мощ╕ кумиром!

══

Ось для В╕тчизни славний удар

Д╕вчина вр╕же голим кол╕ном...

Ми ж отрима╓мо рад╕сний дар,

╤ ми поставимо Г╕тлера до ст╕ни!

══

Рос╕йська арм╕я, це орли,

Т╕, що зруйнують арм╕ю фриц╕в...

Дн╕ ж ординц╕в, знай порахован╕,

╤ вам собаки, знай не в╕дбитися!

══

В╕чна слава класно╖ Рус╕,

В╕рними ми будемо прапори Рода...

Чи зможемо свою ми В╕тчизну врятувати,

Заради великого у щастя народу!

══

Чи стане Рос╕я, як смолоскип Земл╕,

Що висв╕тлю╓ шлях до всесв╕ту...

Заради велико╖ рос╕йсько╖ с╕м'╖,

╤ продовжу╓мо йти до творення!

══

Для п╕онера найкращий приклад,

Це битва, в як╕й все класно...

Може захоче перемоги ╕ сер,

З нами посперечатися, пов╕рте небезпечно!

══

В╕рю, що в космос ми вс╕ полетимо,

Зробимо хвацько приколи над св╕том.

Десь прон╕сся сам херувим,

Будь кращим ген╕й, а не деб╕лом!

══

Ось до чого все, для космосу св╕т,

В╕чно чудово, немов ╕грашка...

Десь в╕дзначений запеклий бенкет,

А Адольфом плаче психушка!

══

В╕рю, що Русь буде пишно цв╕сти,

Що ми збуду╓мо хороми на Марс╕...

Чи зможемо кра╖ну свою, знаю врятувати,

Буде все дуже, пов╕рте чудово!

══

В╕чна Батьк╕вщина, наша кра╖на,

Найсильн╕ша, рушить красиво...

Що ж ти прешся на нас Сатана,

Буде чудово, людям на диво!

══

Ось що для космосу створив наш р╕д,

В╕рний косм╕чн╕й, класн╕й епос╕.

Десь зруйнований снарядами дзот,

Наш╕ справи, знайте люди, непоган╕!

══

Ось що Рос╕я всесв╕ту несе,

Найкращ╕ у св╕т╕ подарунки...

Буде тоб╕ комсомолець шана,

╤ поц╕лунок самий д╕вчини жаркий!

══

Ось на Венер╕ збудований град,

Дуже величезний та класно красивий...

╤ п╕онер усьому кращому радий,

В╕н ╓ пропов╕дником кра╖ни колективу!

══

Ось що для космосу найкраща масть,

Це коли ти мчить по купи...

╤ не дамо ми В╕тчизн╕ пропасти,

Все це просто, знайте кв╕точки!

══

Бог покровитель нашо╖ Рус╕,

Т╕╓╖, що виникла в сонц╕ променями...

Так що д╕вчисько, ти не сумуй,

А п╕онери б'ють кулаками!

══

Д╕вчата наш╕ найкрут╕ше,

Можуть скосити кулеметом усю траву.

Фюрер б╕жить - атакуйте його,

Зробимо ми пох╕д на затравку!

══

Якщо доведеться, гори зметем,

Гола п'ята д╕вчат, як кувалда.

Землю в╕д рою напалму вряту╓мо,

Ну, а на шию ординцям зашморг!

══

Д╕вчина, це славний бо╓ць,

Може скосити одним помахом шеренги.

Ти ж хлопчисько, знай молодець,

Хоч п╕онер, ╓ пацанчик не б╕дний!

══

Ось ми вже атаку╓мо Берл╕н,

Той закритий силовими щитами.

А в нас у п╕дтримц╕, знай херувим,

Як д╕амантом виблискуючи мечами!

══

Ось це космос, наша Земля,

Можемо л╕тати ми, пов╕рте квазаром.

Найкраща наша с╕м'я,

Все руйну╓ хваленим ударом!

══

Ось для В╕тчизни серце хлопц╕в,

Найкласн╕ше м╕сце у всесв╕т╕...

Найкрасив╕ших у св╕т╕ д╕вчат,

Потужн╕стю великою в простор╕ нетл╕нною!

Мар╕анна, нарешт╕, втомилася в╕д занять коханням ╕з к╕бернетичним альфонсом. ╤ четв╕рка войовниць-мутант╕в ув╕йшла до ╖╖ к╕мнати.

Мар╕анна мала багатобарвну зач╕ску, вигляд юний ╕, мабуть, нав╕ть ╕нфантильний.

Побачивши д╕вчаток-богатир╕в, вона засм╕ялася ╕ показала мову, рикнувши:

- Ви що, прийшли мене обслужити?

╢лизавета проревела:

- Ти небезпечна злочинниця, ╕ ма╓ш в╕дпов╕сти на сер╕ю наших, дуже каверзних питань, ╕накше тебе в╕дправлять до в'язниц╕!

Мар╕анна хихикнула, ╕ см╕ливо в╕дпов╕ла:

- У в'язницю мене не в╕дправлять. А в л╕карн╕ непогано. Теж повно р╕зного роду розваг ╕ добре годують.

Олена в╕дзначила суворим тоном:

- Не вдавай дурниц╕. Це ти викрала м╕жгалактичний корабель?

Мар╕анна знову захихикнула ╕ в╕дпов╕ла:

- Да я! Я ще один всесв╕т п╕д╕рвала, а ╕нший проковтнула.

Катерина з╕ см╕шком пом╕тила:

- По тоб╕ не видно, що ти всесв╕т ковтала!

Божев╕льне д╕вчисько вишк╕рила зуби ╕ проревела:

- Я зараз захочу,

╤ вас просто проковтну!

Проковтну! Проковтну!

Не помилую!

╢лизавета п╕дморгнула ╖й у в╕дпов╕дь ╕ засп╕вала:

Божев╕льний будинок у вогн╕,

Санатор╕й Сатани.

Буде бат╕г на спин╕,

Ми ж в╕рн╕ Господу!

Мар╕анна раптово припинила с╕патися, ╖╖ блакитн╕ оч╕ набули осмисленого виразу. ╤ д╕вчина з╕ зрушеною псих╕кою запитала:

- Ви випадково не та сама четв╕рка - Е-4, д╕вчата з син╕м, жовтим, червоним ╕ б╕лим волоссям?

Олена запитала:

- А якщо й так, то що?

Мар╕анна з посм╕шкою засп╕вала:

- Чотири д╕вчата з босими н╕жками,

У вас кинджали ╓, ╓ ╕ меч╕.

Б╕ж╕ть швидко ви, шляхом дор╕жками,

А якщо треба, то ти свищи!

╤ знову як почне реготати. Ну, точно, буйно схиблена. Але при цьому сл╕д сказати симпатична.

Д╕вчата переглянулись. ╤ ╢фросин╕я в╕дзначила:

- А що, ми й дал╕ гратимемо в дурню, чи як? Насправд╕ вона хоч щось здатна змайструвати?

Мар╕анна в╕дразу ж пожвав╕шала, повернула голову ╕ буркнула:

- А ви зна╓те, що я в╕чний двигун винайшла?

╢лизавета кивнула:

- Да знаю! Цей грав╕омагн╕тний принцип г╕пер╕ндукц╕╖ використову╓ться. Т╕льки практичного толку в╕д нього мало. Пристр╕й гром╕здкий, ╕ електрики да╓ небагато. Набагато прост╕ше використовувати традиц╕йний контрольований ╕ ц╕лком безпечний термокварковий синтез, який з одного грама п╕ску да╓ енерг╕╖, як в╕д спалювання чотирьох м╕льярд╕в тонн кам'яного вуг╕лля. Чим робити так╕ складн╕ прилади, в╕д яких у кращому випадку можна зарядити супер-смартфон.

Мар╕анна гаркнула:

- Але змогла зате спростувати закон збереження енерг╕╖!

Катерина кивнула ╕ додала:

- Закон збереження енерг╕╖ спростували вже термокварковий синтез. А при термопреному синтез╕ в╕д одного грама п╕ску витягу╓ться енерг╕я, як при спалюванн╕ восьми квадрильйон╕в тонн кам'яного вуг╕лля! ╤ вс╕ енергетичн╕ проблеми людства вир╕шен╕ назавжди!

Д╕вчина-божев╕льна забила босими, засмаглими, мускулистими ногами ╕ засп╕вала:

Нам та╓мниц╕ нерозкрит╕, розкрити час,

Лежать природи та╓мниц╕, як у скарбничц╕.

Ми вирвемо потужн╕сть галактики, енерг╕ю ядра,

Померкне сила джина з пляшки!

╢лизавета заплескала в долон╕, зазначила:

- Ну, ти й принадн╕сть! Гадаю, нанесеш по ворогов╕ нищ╕вний удар.

Мар╕анна знову захихот╕ла, ╕ ╖╖ зубки, блискуч╕, як перли, почали ╕скрити.

Катерина запитала суворим тоном:

- А ал╕б╕ у тебе ╓?

Мар╕анна хихикнула ╕ в╕дпов╕ла:

- Н╕, тако╖ хвороби я не маю.

Олена пом╕тила, зробивши запит у Г╕пернет заздалег╕дь:

- Н╕! Начебто вона тут грала. Ще л╕тала на Венеру. ╤ це було надзвичайно здорово, для не╖, звичайно.

╢фросин╕я засп╕вала:

Про ╕нш╕ св╕ти мр╕яти,

До з╕рок у хмари л╕тати.

Створити чар╕вний св╕т,

Хто ж, д╕вко, тв╕й кумир?

Мар╕анна хихикнула ╕ запропонувала:

- Давайте краще коха╓мося. Це буде найкраще д╕яння.

╢лизавета посп╕шила зм╕нити тему розмови:

- А ти ще, щось винаходити не пробувала?

Д╕вчина з╕ зрушеною псих╕кою почухала соб╕ босою, точеною ногою мак╕вку ╕ в╕дпов╕ла:

- Я намагалася створити машину часу. Це, погодьтеся, чудово. Особливо якщо в майбутн╓ зл╕тати. Та й у минулому можна було б, наприклад, гримнути Г╕тлера. ╤ зм╕нити х╕д св╕тово╖ ╕стор╕╖.

Олена лог╕чно пом╕тила:

- Тод╕ ╕ цей св╕т, якщо зм╕нити ╕стор╕ю, може зникнути. Типу стародавнього ф╕льму: "Ефект метелика". А тут Г╕тлера гримнути - зовс╕м не метелик!

╢лизавета зг╕дно кивнула:

- Так, знищення Г╕тлера, не обов'язково зробило б св╕т кращим. По-перше, вождем нацистом м╕г стати хтось розумн╕ший, хитр╕ший ╕ гнучкий, який не став би в╕дправляти ╓вре╖в у п╕ч, а д╕яв би тонше. ╤ ц╕лком можливо завоював би св╕т. Або жертв було б ще б╕льше. З ╕ншого боку, ╕ Стал╕н м╕г би без Г╕тлера захопити всю ╢вропу, ╕ дал╕ ╕нш╕ кра╖ни. ╤ це не факт, що в╕д цього було добре!

Мар╕анна заперечила:

- Якби комун╕сти об'╓днали весь св╕т, ще у ХХ стол╕тт╕, то, можливо, ми вже весь всесв╕т захопили б!

Катерина в╕дпов╕ла:

- Не факт. Справа в тому, що за планово╖ економ╕ки стал╕нського типу нема╓ тако╖ мотивац╕╖, розвивати технолог╕╖, як за кап╕тал╕стично╖ конкуренц╕╖, особливо м╕ж р╕зними кра╖нами. Якби весь св╕т був п╕д контролем стал╕нсько╖ економ╕ки, планового типу та одним лише держсектором, то не було б мотив╕в впроваджувати електрон╕ку та ╕нш╕ покращення. ╤ могла б виникнути стагнац╕я прогресу.

Олена кивнула сво╓ю головою, що червоно-м╕дна, як п╕онерська краватка:

- Саме так! Ось ╓ деяк╕ розумники, як╕ кажуть: а може, краще б Г╕тлер перем╕г? Адже в Третьому Рейху за дванадцять рок╕в в╕йськов╕ технолог╕╖ просунулися практично з нуля, до передових позиц╕й, ╕ п╕д ум╕лим управл╕нням н╕мц╕в, ╕деальному порядку та дисципл╕н╕, людство б не т╕льки св╕й всесв╕т, а й чуж╕ реально п╕дкорило б!

Мар╕анна пискнула, крутнула стегнами ╕ запитала:

- А що, х╕ба не так?

╢лизавета в╕дпов╕ла:

- Ну, якби в Третьому Рейху була р╕вн╕сть ус╕х нац╕й, ╕ були б нормальн╕ л╕дери, щось хороше може бути й вийшло б. Але якби повернувся рабовласницький лад, який стимул розвивати технолог╕╖? Адже й так ╓ раби! ╤ вони роблять за пан╕в усю брудну роботу!

Катерина п╕дтвердила:

- Так! ╢дина ╕мпер╕я, це начебто б ╕ непогано. Але якщо вона виника╓ на нездоров╕й основ╕, коли людство до цього ще не дозр╕ло, то н╕чого хорошого вийти не може. А так люди через все пройшли, пролили багато кров╕ ╕ перебесилися!

╢фросин╕я з усм╕шкою додала:

- ╤ братовбивчу в╕йну пройшли, але зрозум╕ли, що це не той метод. Хоча загинуло понад м╕льйон людей. Вт╕м, у другу св╕тову ще б╕льше полегло, ╕ не сказати, що це чомусь людей навчило.

Катерина пом╕тила з усм╕шкою:

- Загальний р╕вень осв╕ти у людей п╕днявся. Особливо завдяки Г╕пернету. Коли люди порозумн╕шали, то зрозум╕ли, що ╕ п'ять раз╕в на день на кол╕на бухатися безглуздо, ╕ вважати диктатор╕в божествами теж, ╕ що бути один одному ворогом через кол╕р шк╕ри, гидоту та ╕нше. ╤ кра╖ни почали об'╓днуватись. ╤ не завдяки новому Чинг╕схану!

Мар╕анна хих╕кнула ╕ в╕дзначила:

- А мен╕ хот╕лося спуститись у минуле. Довбанути по Чинг╕схану з бластера, спопелити його ╕ зайняти м╕сце правительки всесв╕ту!

╢лизавета в╕дзначила з посм╕шкою:

- Я теж часом такого хот╕ла. Ось дума╓ш, нав╕що провид╕ння дало удачу Чинг╕схану? Адже його ╕мпер╕я розсипалася швидко та безсл╕дно. Хоча, з ╕ншого боку, у цьому ╓ ф╕лософський сенс.

╢фросин╕я запропонувала:

- Може, краще не л╕зтимемо в нетр╕ й по╖мо?

Мар╕анна буркнула:

- Я вас не пригощатиму. Краще у Г╕пернет╕ соб╕ замовте. Це так просто. Можна безкоштовно харчуватися тим, що за смаком в╕д корол╕всько╖ ╖ж╕ не в╕др╕зниш.

╢лизавета засм╕ялася ╕ засп╕вала:

Безкоштовна ╖жа та креми,

У кафе п╕д назвою Сан-Ремо!

Олена лог╕чно зробила висновок:

- Тут ми вже точно н╕чого не знайдемо. Давай краще, ╕нших перев╕римо. ╤накше кожного психа ст╕льки часу гаяти.

Мар╕анна загарчала:

- Я не псих, я ген╕й!

╢лизавета енерг╕йно кивнула:

- Ус╕ ми реально ген╕╖! Х╕ба не так?

Катерина прочирикала:

- Все ген╕альне, зосереджено...

Але тут д╕вчин╕ з жовтим волоссям не спало н╕чого розумного ╕ дотепного в голову.

А руда Алла пом╕тила:

- Ну, все, д╕вчата, на вих╕д! Тут ще ╓ к╕лька дуже п╕дозр╕лих адрес!

╤ войовниц╕-сл╕дч╕ вискочили з будиночка, де проживало кумедне ╕, по-сво╓му, ген╕альне божев╕льне д╕вчисько.

╢лизавета струсила з╕ свого блакитного волосся градинки поту ╕ в╕дзначила:

- Ще один хибний сл╕д. А взагал╕, ми так навряд чи чогось досягнемо.

╢фросин╕я запропонувала:

- Може, зробимо паузу та помедиту╓мо? У будь-якому випадку, потр╕бн╕ як╕сь сутт╓в╕ зач╕пки. Ось, наприклад, щось пов'язане ╕з дитинством. А може, це зовс╕м не ╕нфантильн╕сть, щось зовс╕м ╕нше!?

Олена енерг╕йно кивнула головою та погодилася:

- Так, медитац╕я! Це, ймов╕рно, виявиться ╕деальним вибором та висновком.

╤ вс╕ чотири д╕вчата-мутанта, обравши соб╕ тихе, зручне м╕стечко, пос╕дали в позу лотоса. ╤ розпочали медитац╕ю. Розраховуючи, що до них рано чи п╕зно прийде натхнення.

А на земл╕ панував в╕чний день.

. РОЗД╤Л ╧ 15.


Д╕вчата п╕д час медитац╕╖ знову почали згадувати сво╓ славне, ╕ надзвичайно бурхливе та багате минуле. У якому вони билися з р╕зними арм╕ями. У тому числ╕ у в╕йнах бурхливого ХХ стол╕ття. Л╕то 2023 - в╕йна на п╕вдн╕ СНД. Там, де четв╕рка, на в╕дм╕ну в╕д в╕йни в Укра╖н╕, вир╕шила боротися на повну силу.

В╕йна м╕ж тал╕бами та Рос╕╓ю тривала. Афган╕стан - це велике населення, багато молод╕ голодно╖, зло╖, агресивно╖.

╤ вони в Таджикистан╕ воюють, поки в Рос╕╖ руки пов'язан╕ з в╕йною в Укра╖н╕, яку п╕дтриму╓ б╕льш╕сть св╕ту.

╤ тал╕би користуються цим.

Але на боц╕ Рос╕╖ борються дуже бос╕ й гарн╕ д╕вчата в одному б╕к╕н╕. Бо╖ йдуть хвилями.

╢лизавета стр╕ля╓ в моджахеди. Вона використову╓ заб╕йну силу кулемет типу дракон. ╤ сипле на тал╕б╕в кул╕.

╤ т╕ падають, нас╕даючи на д╕вчисько. Ось впаде збитий ╕з саморобно╖, зен╕тно╖ установки рос╕йський вертол╕т. Його збили тал╕би. Щоправда, на гел╕коптер╕ не д╕вки, а чолов╕ки, ╕ ╖х не дуже шкода.

А ╢лизавета, д╕вчина босонога ╕ в б╕к╕н╕. А коли ти майже голяка, то тебе конкретно н╕хто не втрима╓, ╕ не зупинить.

В╕йна П╕вдн╕, вт╕м, затягу╓ться. Ось уже й л╕то минуло. А пот╕м ос╕нь - сира та дощова. Адже в Афган╕стан╕ велике населення, ╕ плюс ще мусульманськ╕ добровольц╕ з усього ╕сламського св╕ту туди прибувають. ╤ ось уже зима саме настала, а в╕йна все ще трива╓. ╢лизавета жбурнула босими пальчиками точених н╕жок убивчо╖ сили подарунок ан╕г╕ляц╕╖. Розкидала в р╕зн╕ боки тал╕б╕в ╕ засп╕вала, скеляючи перлинн╕ зубки:

Ось зима, зима, зима,

Почалася раптово.

Шалено мете, мете -

Буде краще завтра,

Завтра, завтра, завтра!

А нин╕ новий р╕к!

Справд╕, у Таджикистан╕ на Новий 2024 випав сн╕жок. ╤ тепер рос╕йськ╕ д╕вчата залишають бос╕, точен╕ сл╕ди на сн╕гу, ╕ це дуже красиво.

Зоя взяла ╕ засп╕вала:

Один два три -

Процесори протр╕й!

Чотири, в╕с╕м п'ять,

П╕шли в лапту грати!

╤ д╕вчина босими пальчиками н╕г, як запустить убивчо╖ сили уяву смерт╕.

Катерина взяла ╕ засп╕вала, вискалив зубки:

Раз два три чотири п'ять,

Вийшов зайчик погуляти.

Ось д╕вчисько виб╕га╓,

Моджахеда вбива╓!

А ось вогонь веде й Олена. Таке д╕вчисько, крут╕ше за яке не бува╓. ╤ пише з убивчим апломбом. Скошу╓ моджахед╕в без зайвих церемон╕й. П╕сля чого почина╓ сп╕вати;

Якщо н╕кудишн╕й тил -

Не допоможе ратний запал.

Ну, а якщо запалу нема╓,

Тил п╕де ворогов╕ в об╕д!

╤ руда Олена, як в╕зьме, так ╕ жбурне презент ан╕г╕ляц╕╖ босими пальчиками ноги. ╤ реально ст╕льки душман╕в роз╕рве, що жах.

Олена, звичайно, не втратила можливост╕ засп╕вати:

Я гола бувала,

По полю так скакала!

По полю так скакала.

Кулацький п╕дсп╕вувала!

╤ д╕вчисько в╕зьме ╕ очима, що сяють сапф╕рами, так ╕ блисне. А оч╕ в не╖ гарн╕. А мова дуже нав╕ть пустотлива. ╤ такий моторний, ╕ такий заводний. Ну просто, н╕би це якийсь соковитий апельсин.

╢фросинья теж б'╓ться. ╤ босими пальчиками ноги жбурля╓ презенти ан╕г╕ляц╕╖. Як╕ так╕ заб╕йн╕ та руйн╕вн╕.

А поряд тал╕би взяли та п╕дбили рос╕йський танк. ╤ машина арм╕╖ Рос╕╖ почала рватися на частини, детонувала бойовий комплект. ╤ знову гинуть чолов╕ки.

Але ╢фросин╕╖ чолов╕ки не потр╕бн╕. ╥х треба катувати. ╤ д╕вчина взяла та засп╕вала:

Чолов╕ки, чолов╕ки, чолов╕ки,

Ви просто велик╕ корови,

Коли д╕вки вас вбивають,

Вони землю так очищають!

Справд╕, тал╕би це зв╕р╕.

Сп╕ймали якось гарне д╕вчисько-розв╕дницю. Ну ╕ для початку взяли ╖╖ ╕ п╕днялися на дибу. Вивернули ╕з рук суглоби, що дуже боляче.

Пот╕м на бос╕ ноги д╕вчин╕ пов╕сили колодки, як╕ скували ╖й к╕сточки. ╤ п╕сля чого взяли ╕ розпалили багаття п╕д ╖╖ голими, з витонченим вигином, п╕дошвами.

Д╕вчин╕-рос╕янц╕ було дуже боляче. Тал╕би, перш н╕ж смажити ╖й п'яти, взяли та змастили ступн╕ ол╕╓ю. ╤ тому п╕дошва п╕дгорала пов╕льно, ╕ було боляче. ╤ д╕вчина стогнала та рев╕ла. А тал╕би заразом ╕ били ╖╖ по спин╕ та бокам батогом. Пот╕м вир╕шили посилити тортури. Д╕стали розпечений др╕т ╕ давай лупити красуню по спин╕ та грудях.

А як це боляче. Особливо, коли тал╕би стали рос╕йськ╕й д╕вчин╕ крутити червон╕ соски розпеченими щипцями. ╤ вона так ревла.

А головних ватажок загону тал╕б╕в просто балд╕в в╕д тортур. ╤ скалив сво╖ золот╕ зуби.

Д╕вчина-рос╕янка у в╕дпов╕дь плюнула. П╕сля цього ╖й стали ламати пальчики босих н╕г. Що дуже боляче. ╤ д╕вчисько в╕дключилося в╕д моторошного, нестерпного болю.

Але тал╕би продовжували катувати. Спочатку привели до тями д╕вчину, виливши в╕дро крижано╖ води. А пот╕м встановили на ╖╖ т╕ло датчики та електроди.

П╕сля чого дво╓ хлопчак╕в стали крутити педал╕ динамо-машини. П╕шов струм, ╕ д╕вчина засмикалася в╕д пекельного болю. ╤ справд╕, коли по т╕лу

проходять електророзряди, це жахливо, слово проносяться табуни коней. Тут будь-яка д╕вчина зави╓.

╤ хлопчики педал╕ крутять, а оголена д╕вчина диким вовком ви╓. ╤ ╖й дуже боляче.

А кр╕м струму, рос╕йському д╕вчиську ще тал╕би смажать ╕ п'яти, як╕ вже вкрилися великими пухирями. А також б'ють по спин╕ розпеченим дротом. ╤ б'ють з люттю та в╕дтяжкою.

╤ заразом ще посилили муку. Стали д╕вчину розтягувати та в╕шати на колодку все нов╕ й нов╕ гир╕, щоби кап╕тально вивернути ╖й суглоби.

Головний бандит тал╕б╕в просп╕вав:

Який б╕ль, який б╕ль,

Буде рахунок матчу: п'ять - нуль!

Ну що з дикун╕в в╕зьмеш. Вони катували так д╕вча дуже жорстоко, але не особливо витончено.

Тал╕би - це варвари. Ось вони за грош╕, як╕ виручили за наркотики, закупили у Китаю ц╕лу армаду танк╕в. Справд╕, Китай - це союзник та друг Рос╕╖ ситцевий.

╤ тал╕би поперли сво╖ми танками на ворога.

А ось проти них чотири рос╕йськ╕ д╕вчата-мутанти, цього разу вже на найнов╕шому Т-95. Вони, зрозум╕ло, босон╕ж ╕ в б╕к╕н╕.

╤ що ж?

╢лизавета пальнула по моджахедам за допомогою босих пальчик╕в н╕г ╕ прочирикала:

- Слава Батьк╕вщин╕ слон╕в!

Катерина теж лупнула по тал╕бах, застосувавши босу, круглу п'яту, ╕ запитала:

- А що за Батьк╕вщина слон╕в?

╢лизавета, скелячи зубки, в╕дпов╕ла:

-Звичайно ж, Рос╕я!

Катерина хихикнула ╕ в╕дпов╕ла:

- А я думала ╤нд╕я!

Олена лупнула по душманах за допомогою червоного соска грудей, перед цим знявши з себе л╕фчик, ╕ пискнула:

- А я думала Батьк╕вщина слон╕в Африки!

╢фросин╕я натиснула на педал╕ голими, круглими п'ятами ╕ засп╕вала:

- Маленьк╕ д╕ти,

Н╕ за що на св╕т╕...

Не йд╕ть в Африку гуляти....

В Африц╕ акули, в Африц╕ горили,

В Африц╕ велик╕ крокодили!

╤ вся четв╕рка босоногих д╕вчат засп╕вала:

Вас кусатимуть,

Бити та кривдити....

Не ход╕ть д╕ти до Африки гуляти!

В Африц╕ розб╕йник,

В Африц╕ лиход╕й,

В Африц╕ жахливий Бармалей!

Буде вас кусати,

Бити та ображати...

Не ход╕ть д╕ти до Африки гуляти,

В Африц╕ жахливий,

Шалений лиход╕й,

У н╕й раптом опинився Бармалей!

В╕н б╕га╓ Африкою ╕ ╖сть д╕тей!

Так, д╕тей! Так, д╕тей!

См╕х см╕хом, але коли тал╕би вп╕ймали рос╕йського хлопчика рок╕в чотирнадцяти, то взялися за нього серйозно. Спочатку розд╕ли ╕ п╕днялися на дибу.

Пот╕м душман у чалм╕ ╕ з бородою став прип╕кати голе, м'язисте т╕ло п╕дл╕тка лозиною з розпеченим зал╕зом.

Пот╕м до голих грудей хлопця, кат-тал╕б п╕дн╕с з╕рку з розпеченого зал╕за ╕ приклав до не╖.

Хлопчик закричав в╕д моторошного болю ╕ знепритомн╕в. П╕сля чого, хлопчика привели до тями. ╤ затиснули його бос╕, майже дитяч╕ ноги в колодку. ╤ стали на гаки у колодц╕ в╕шати гир╕. ╤ це було дуже боляче. Юне т╕ло хлопчика сильно розтяглося, ╕ хлопець буквально побол╕в стог╕н.

Рос╕йського хлопчика продовжували катувати. Змастили бос╕ п╕дошви н╕г ол╕╓ю. А пот╕м розпалили п╕д ними багаття.

╤ як пацан п╕сля цього дико волав. Так, це було дуже боляче.

Хлопчик продовжував репетувати, ╕ його били батогом тал╕би.

Пот╕м узяли й п╕дробили пацана за ребра гаками. ╤ знову кап╕тально вивернули.

П╕сля чого, тал╕би засп╕вали:

Ус╕х нев╕рних винищимо,

Нехай вони п╕дл╕тки.

Ось над нами херувим,

Ус╕х заженемо в дошки!

П╕сля чого хлопчику з Рос╕╖ зламали розпеченими щипцями вс╕ пальц╕ на босих ногах. ╤ робили це тал╕би пов╕льно, щоб запод╕яти якнайб╕льше гарненькому хлопчику болю. А пот╕м стали розпеченими до б╕ла щипцями ламати юному во╖ну та ребра.

Так вони йому зламали ╖х так, що не залишилося у хлопчика жодного ц╕лого реберця. ╤ хлопчик помер в╕д болючого шоку.

А тим часом, Анастас╕я В╕дьмаком завдавала удар╕в по тал╕бах з╕ штурмовика. Вона використовувала реактивн╕ ракети. Натискала на кнопки джойстика за допомогою босих пальчик╕в н╕г ╕ насп╕вувала:

Все вище ╕ вище, ╕ вище

Задер фюрер св╕й н╕с.

Часом у нас зносить дахи,

Однак тал╕б не дор╕с!

Акул╕на Орлова теж завда╓ удар╕в по супротивнику. Робить це дуже точно ╕ використову╓ для натискання на кнопку св╕й червоний сосок грудей. А поряд вибуха╓ рос╕йський штурмовик. До нього потрапив заб╕йний подарунок тал╕б╕в. Можливо, щось китайське виробництво. ╤ так кап╕тально довба╓.

Акул╕на засп╕вала:

- Якщо чолов╕к, в╕дразу в труну,

Збер╕гаючи життя щоб...

Будьте ви д╕вчата босими!

╤ войовниця, як в╕зьме та розсм╕я╓ться. Н╕жки у д╕вчини, зрозум╕ло, незважаючи на зиму, взуття не знають. ╤ п'яти у не╖ кругл╕ та буквально блищать. Ось це д╕вчина - просто супер.

А соски грудей у не╖ червон╕, ╕ сяють, немов мак╕вки церков. Ось це бойова, скаж╕мо, д╕вчина.

Так, чолов╕к╕в вона не любить. Хоча й ╕з задоволенням використову╓ ╖х для вт╕хи. Щоб це було чудово.

Акул╕на взяла ╕ засп╕вала:

Про цю д╕вчину босий,

Я забути н╕як не м╕г.

Здавалося, кам╕ння брук╕вки,

Терзають шк╕ру н╕жних н╕г!

╤ Акул╕на, як в╕зьме ╕ згорне сво╖ сапф╕ровими очима.

Ось воно д╕вчисько вищого р╕вня та класу.

А Маргарита Магн╕тна теж льотчиця.

Ну, а поки що Маргарита довба╓ по моджахедах з великою, заб╕йною силою.

П╕сля чого, сп╕ва╓:

Ах, як╕ н╕жки,

Як хорош╕...

Ти не б╕йся крихта,

Телефон запиши!

╤ Маргарита в╕зьме ╕ покаже свою мову. Вона д╕вчинка надзвичайно бойова.

╤ ╖╖ бос╕ пальчики н╕г посилають убивч╕ подарунки смерт╕.

Акул╕на Орлова засп╕вала з╕ см╕шком:

- Маргарита, в╕кно в╕дчинене,

Маргарита, ти ж пам'ята╓ш, як це все було!

Анастас╕я В╕дьмакова кивнула:

- Так, баби! Ми вс╕ можемо, ╕ ворог╕в кап╕тально з╕тремо!

╤ д╕вчата хором засп╕вали:

Наша арм╕я сильна,

Охороня╓ св╕т вона...

Нехай тал╕би наступають,

╥хн╕ д╕вчата вбивають!

Ось, наприклад, Федора теж б'╓ться. Вона з м╕номета по моджахедах садить. ╤ якщо вже довбане, то мало не здасться н╕кому. Нехай нав╕ть у тал╕бу довга борода та голена голова.

Федора тупа╓ босими ногами по багнюц╕ ╕ сп╕ва╓:

Бачиш у неб╕ затемнення,

Гр╕зний символ...

Чорн╕ крила над св╕том,

Згра╖ косм╕чно╖ виття!

╤ ╕нша д╕вчина Серафима кинула босими пальчиками н╕жки вбивчу бомбу, роз╕рвала масу тал╕б╕в ╕ видала:

Тал╕бан - прокляття вста╓,

Тал╕бан - тотальна смерть.

Тал╕бан та мертвих полиц╕!

Тал╕бан - божев╕льний веде!

Тал╕бан!

╤ Серафима в╕зьме в рот свисток ╕ як поду╓, що ворони непритомн╕ють ╕ сво╖ми дзьобами пробивають голови моджахедам.

Д╕вчата, треба сказати, так╕ чудов╕ та красив╕.

╤ ось видно, як тал╕би п╕дпалили рос╕йський склад ╕з бо╓припасами. Той почав гор╕ти ╕ снаряди рватися з убивчою силою. Тал╕би ревуть ╕ рад╕ють.

А ось д╕вчата з неба по моджахедах довбають. ╤ видно, як з'явилися в неб╕ Альб╕на та Альв╕на.

Обидв╕ д╕вчата просто чудов╕ блондинки. ╤ дивовижно красив╕. ╤, зрозум╕ло, босон╕ж, ╕ в одних лише тоненьких трусиках.

Ось це баби - вищого, скаж╕мо так, порядку. ╤ що вони здатн╕ витворяти, далеко не кожен здатний повторити.

А войовниц╕, ╕ справд╕, якщо почнуть вбивати, ╖х не зупиниш.

Альб╕на випустила з л╕така колосальну руйн╕вну силу ракету. ╤ розбила дзот арм╕╖ Тал╕бан, п╕сля чого засп╕вала:

- Я найсильн╕ша у св╕т╕,

Хоч н╕жки бос╕, гол╕ соски.

Замочимо тал╕б╕в у сортир╕,

Нам слабкими бути не з руки!

Альв╕на, продовжуючи посилати, за допомогою босих пальчик╕в н╕г, подарунки смерт╕. ╤ вбивати моджахед╕в, взяла та просп╕вала:

- ╢ в нас гарненьк╕ д╕вчата,

Вони просто скажемо, краса....

Голосочок комсомолок дзв╕нкий,

Наста╓ бурхлива весна!

╤ обидв╕ д╕вчата, як в╕зьмуть ╕ засп╕вають на всю горлянку:

В╕дпуст╕ть мене в Г╕мала╖,

В╕дпуст╕ть мене назовн╕,

А то я завию, а то я залаю,

А то я когось з'╖м!

╤ д╕вчисько, як в╕зьме ╕ стане кукур╕кати. ╤ ╖й це зда╓ться дуже круто ╕ чар╕вно. А коли кричиш - Кукареку - це справд╕ жах.

Д╕вчата, тим часом, взяли ╕ почали стр╕ляти з важких гармат, що справля╓ враження. ╤ палять при цьому так влучно.

Д╕вчина В╕ола засп╕вала, скелячи зубки ╕ влучно стр╕ляючи по ворогах:

- Я найсильн╕ша д╕вчина св╕ту,

Люблю я чолов╕к╕в ц╕лувати.

Не знають солдати крутого еф╕ру,

Де д╕вка забула трохи потанцювати!

╤ войовниця розсм╕я╓ться. Так, душман╕в душити красун╕ вм╕ють.

╤ якщо чесно говорити, здатн╕ обламати роги та рису лисого.

Тож проти таких красунь спробуй пол╕зти.

Н╕колетта теж довба╓ по тал╕бах. Вона д╕вчина дуже бойова ╕ агресивна. ╤ коли см╕╓ться, то зда╓ться, що це рег╕т буйно╖.

Н╕колетта скеля╓ зуби ╕ реве:

Ми раз, ого, розб╕йники,

Розб╕йники, розб╕йники!

П╕ф, паф ╕ ви пок╕йники,

Неб╕жчики, неб╕жчики!

Н╕колетта засм╕ялася ╕ проч╕рикала:

- Слава косм╕чним п╕ратам!

Д╕вчата в ╕нших м╕сцях також лютували. ╤ ось на позиц╕╖ тал╕б╕в обрушилися ракети. З випустила Аврора за допомогою червоних соск╕в грудей, якими натискали на кнопки.

╤ полет╕ли ракети. А моджахеди ревуть.

Ось ще одну комсомолку катують. Не довго думаючи, ╖й м╕ж босими пальчиками н╕г вставили вату, змащену бензином. ╤ взяли без зайвих церемон╕й, п╕дпалили.

Вата спалахнула. ╤ д╕вчина, як в╕зьме та зареве. А тут взяли ╕ ╖й у груди, прямо в червоний сосок розпечений прут засунули. ╤ д╕вчина буквально п╕шла в╕д болю.

А тал╕би см╕ються. Зрозум╕ло, ╕ пальчики н╕г ламати вони люблять. Один ╕з моджахед╕в нав╕ть узяв ╕ д╕вчин╕ голу, круглу п'яту припалив, б╕лим в╕д жару зал╕зом. ╤ це под╕яло. Д╕вча, як в╕зьме ╕ завола╓ в╕д дикого жаху.

Ал╕са це бачила через снайперський приц╕л. Подивилася уважн╕ше. Взяла налаштувала, ╕ як лупне. ╤ заб╕йна куля, як потрапить кату прямо в жив╕т. ╤ той заволав в╕д дикого болю, ╕ як почав корчитися. А д╕вчина взяла ╕ засп╕вала:

Ангели добра,

Два б╕лих крила над св╕том,

Десь ╓ кра╖на,

Де став сам Сварог кумиром!

Анжел╕ка теж пальнула, ╕ дуже влучно, потрапивши катувальнику в мошонку. Той теж, як закричить в╕д влучного влучення. Ось так отримали кати.

А д╕вчата засп╕вали:

Вас поганих кат╕в,

Жорстоке покарання чека╓...

У нас багато св╕чок,

Атаку╓ великий народ!

╤ д╕вчата почали шалено ╕ влучно стр╕ляти. ╤ вибивати тал╕б╕в. Проти под╕бних д╕вчат ╕ чорт не зм╕г би встояти.

Ал╕са сп╕ва╓, ведучи вогонь по противнику:

На волосин╕ доля твоя,

Вороги сповнен╕ в╕дваги.

Але, слава Богу, ╓ друз╕,

Але, дякувати Богу, ╓ друз╕!

╤, дякувати Богу, у друз╕в ╓ шпаги!

╤ Анжел╕ка, продовжуючи вести, вогонь по тал╕бах ╕ вбиваючи ╖х, прочирикала:

- Коли тв╕й друг у кров╕,

Затоптаний, до к╕нця.

Ти другом не клич,

Н╕ труса, н╕ брехуна!

П╕сля д╕вчина взяла ╕ жбурнула босими пальчиками ноги вбивчо╖ сили гранату. ╤ та рознесла на тр╕ски тал╕б╕в. Покотилися в╕д╕рван╕ голови моджахед╕в.

Анжел╕ка взяла ╕ засп╕вала:

День ╕ н╕ч бомбять безперервно,

Жалост╕ не в╕даючи, сорому...

В╕д того, що хтось веде дивно,

Гине ц╕ла кра╖на!

Ал╕са, ведучи вогонь по тал╕бах, ╕ пробиваючи ╖х наскр╕зь, взяла ╕ в╕дзначила, спльовуючи пил:

- У ц╕й Рос╕╖ такий чудовий момент,

Що вгадати непросто - хто блазень, хто президент!

Руда войовниця хихикнула ╕ в╕дзначила:

- Ось так воно ╕ бува╓ - дуже безглуздо мати президентом шпику!

╤ обидв╕ д╕вчата знову обрушили потоки вогню на тал╕б╕в. ╤ робили це надзвичайно влучно. ╤ ╖хн╕ постр╕ли вражали моджахед╕в.

А в ╕ншому м╕сц╕ билися ╕нш╕ д╕вчата. ╤ теж, зрозум╕ло, бос╕, майже оголен╕.

Оленка, наприклад, пальнула за допомогою червоного соска грудей з базуки. Пробила б╕йця руху Тал╕бан, та ще к╕лькох його напарник╕в.

П╕сля чого, проч╕р╕кала:

- Тепер ми знову на парад╕,

З бандитом нам не по дороз╕

У д╕вчат босих ми бригад╕,

З нами св╕тло Лади попереду!

╤ войовниця, як в╕зьме та голою п'ятою п╕дкине презент ан╕г╕ляц╕╖. ╤ роз╕рве масу моджахед╕в.

Тут баби крут╕. Ось Ольга теж веде вогонь тал╕бами. Це моджахеди наступають. Вони ходять в атаку густими ланцюгами. А д╕вча ╖х без церемон╕й викошують.

Ольга пальнула з ракетниц╕, застосувавши св╕й полуничний сосок. Вибила масу тал╕б╕в та просп╕вала:

- Душу, серце, в╕ддамо,

Ми сво╖й свят╕й В╕тчизн╕...

Висто╓мо та переможемо -

╤ не пошкоду╓мо життя!

╤ д╕вчина жбурне у моджахед╕в босими пальчиками ноги вбивчо╖ сили подарунок ан╕г╕ляц╕╖.

╤ як це чудово для д╕вчаток. Як вони б'ють тал╕б╕в.

Верон╕ка теж б'╓ться. Д╕вчина при стр╕лянин╕ використову╓ руб╕нов╕ соски грудей.

╤ маса душман╕в унасл╕док цього знищена. А войовниця кричить на всю горлянку:

- Я найсильн╕ша у св╕т╕,

Тал╕бов можу задушити.

Моч╕ть душман╕в у сортир╕,

Ми зробимо ╖х немов дичину!

╤ Верон╕ка, як в╕зьме ╕ довба╓...

Войовниця Ганна разом ╕з нею. ╤ моджахед╕в винищу╓. Зрозум╕ло, д╕вчисько в одних лише трусиках. Це практично. А трусики так╕ тонк╕, ╕ н╕чого практично не приховують.

Войовниця Ганна веде вогонь, викошуючи супостат╕в. ╥╖ волосся руде, а саме д╕вчата просто найвище св╕тло космосу.

╤ Ганна босими пальчиками н╕г жбурля╓ гостинц╕ смерт╕, як╕ роздягають наповал тал╕б╕в.

Во╖нки верещать на все горло:

- Буяють, пруть моджахеди,

Рухнув уперед ворог полки.

Д╕вчата несуть, знай перемоги,

Зустр╕нуть тал╕б╕в у багнети!


Шк╕ру свинячу вп'ються,

Буде повалений ворог у крах...

Д╕вчата бос╕ б'ються,

М╕цний красунь кулак!

╤ войовниця, як в╕зьме ╕ лупне, застосувавши в бою червоний сосок грудей.

╤ це, скаж╕мо так, дуже здорово!

Красива д╕вчина рудо╖ маст╕. А вона коха╓ чолов╕к╕в.

Ось Анна взяла ╕ ревла на всю горлянку:

- Даний наказ зр╕вняти ╕з землею аул,

Залпи "Града" руйнують гори.

Фюрер ╕з плетью на Афган подув,

╤ залишимо до б╕са розмови!

╤ д╕вчисько, як в╕зьме та розсм╕я╓ться. ╤ ╖╖ см╕х немов передзвон дзв╕ночк╕в.

Д╕вчата сповнен╕ азарту. Ось Мальв╕на теж б'╓ться. Зрозум╕ло, д╕вчисько не проти, застосувати ╕ червоний сосок грудей. ╤ при цьому красуня ще й сп╕ва╓

А трапилося таке -

Чого солдатик не просив!

Накотилося плем'я зло,

Багато пекельних, темних сил!


Чорти чорн╕ - нахабники,

Вирвалися з ц╕╓╖ трясовини!

Ось у руках у них кинджали-

П╕сн╕ виття - не соловей!


Кулемет трощив п╕хоту-

Дим розламаних мортир!

Поклали разом роту,

Не допом╕г броню к╕расир!


Гинути згра╖ нема╓ полювання,

Пекло, пов╕рте, не курорт!

А снаряди трощать дзоти,

╥хн╕й архангел зверху б'╓!


Б╕си разом з писком у нори,

Ми ╖х напалмом ╕з с╕рою печею!

Нав╕ть плавляться ╕ гори,

Винищу╓мо все навколо!


Але не треба думати просто,

Що супротивник, як вода!

Велетен, вершина зростання,

Царю Всесв╕ту, Сатана!


Ось дихання його полум'я,

Одного разу згоря╓ херувим!

╤ впав Бог прапор,

Але ми в╕римо, переможемо!


В╕д╕йшли на пагорб трошки-

╤ давай хреститись ми!

Покрихт╕ли на дор╕жку,

Бога мудрого сини!


╤ б╕жимо тепер в атаку,

Крик-ура, гуркот╕в гр╕м!

Ск╕льки чути, правда, мату,

Але чортам кают, розгром!

. РОЗД╤Л ╧ 16.

Д╕вчата продовжували свою медитац╕ю. Думок все одно ц╕кавих нема╓, ╕ ╕де╖, чесно кажучи, випарувалися. ╤ в них н╕коли ще не було тако╖ складно╖ ╕, чесно кажучи, неймов╕рно слизько╖ справи.

╤ тут справд╕ можна згадати велик╕ подвиги легендарно╖ четв╕рки, непереможних д╕вчат-мутант╕в.

Ж╕ночий снайперський батальйон п╕д командуванням кап╕тана ╢лизавети, яка ще не мутант, але вже круте ╕ сильне д╕вчисько, зайняв оборонну позиц╕ю у ру╖нах на вулиц╕ Володарського. Д╕вчата з автоматами та рушницями, обв'язавшись зв'язками гранат, ховалися за ру╖нами.

Сама ╢лизавета у плямист╕й г╕мнастерц╕ на голе т╕ло та у коротких штанях. Красива ╕ ф╕гуриста д╕вчина, з сильними стегнами, тонкою тал╕╓ю, короткою стрижкою п╕д нап╕вбокс. Обличчя дуже виразне, з мужн╕м п╕дбор╕ддям, блакитними широко розставленими очима. Русе волосся пос╕р╕ло в╕д пилу, висок╕ груди, жорсткий погляд. Кап╕тан ╢лизавета вою╓ вже понад два роки ╕, незважаючи на молод╕сть, дуже багато побачила. Ноги у д╕вчинки все в саднах та забитих м╕сцях. Д╕вчин╕ спритн╕ше пересуватися босон╕ж, н╕ж у грубих ╕ незграбних чоботях.

Гола п╕дошва в╕дчува╓ найменшу в╕брац╕ю ╜рунту, попереджа╓ про близьк╕сть м╕ни, а сама мати-земля дода╓ витривалост╕. Ступн╕ у д╕вчини з одного боку огруб╕ли, ╕ не бояться розпеченого металу, або гострого щебеню ру╖н, але з ╕ншого боку не втратили чутливост╕ та гнучкост╕, попереджаючи кр╕зь гурк╕т про рух танк╕в.

Мила ╢лизавета трима╓ в руках гранату ╕з прив'язаним вибухом пакетом. Треба доповзти до гр╕зного н╕мецького танка "Лев", що полива╓ вулиц╕ з кулемет╕в.

Поруч ╕з нею повзе Катерина. Теж босонога, тому що вс╕ д╕вчата з батальйону в╕дмовилися в╕д чоб╕т, насл╕дуючи свого командира. ╥╖ курн╕ п╕дошви стирчать, коли д╕вчина повзе рачки. Жовте волосся у Катерини брудне ╕ довге... Трохи в'╓ться. Сама д╕вчина струнка, худенька, невеликого зросту. ╥╖ можна нав╕ть прийняти за д╕вчинку з вузькими плечима ╕ великою головою, що зда╓ться.

Але Катерина пережила вже багато. Встигла побувати й у фашистському полон╕, переживши жорсток╕ тортури та копальн╕, зв╕дки якимось незбагненним дивом зум╕ла втекти. Адже дивлячись на ╖╖ дитяче, н╕жне личко, н╕коли не скажеш, що ╖╖ били гумовими палицями по п'ятах, пропускали через т╕ло струм.

Катерина стр╕ля╓... Солдат Третього Рейху, у раз╕ араб, пада╓ мертве, мордою зд╕ймаючи п╕сок ╕ щеб╕нь.

╢лизавета п╕дсову╓ в'язку гранат п╕д г╕рку см╕ття. Зараз сюди поповзе дев'яносто тонний "Лев" ╕ його п╕д╕рве. Блакитн╕ оч╕ д╕вчата сяють, немов сапф╕ри, на смаглявому в╕д засмаги та пилу обличч╕.

Досв╕д нагаду╓, що добре захищений танк зараз зм╕нить позиц╕ю. "Лев" ма╓ 100-м╕л╕метр╕в бортово╖ брон╕, та ще й п╕д нахилом. Тридцятьчетв╕рки не можуть його пробити, шанс ╓ т╕льки у важких кевешок. Але гусениц╕ це мета. Головне позбавити машину рухливост╕.

╢фросин╕я да╓ чергу з автомата... Солдат, нев╕домо яко╖сь нац╕ональност╕, пада╓. Н╕мц╕ п╕дкоривши, хай нав╕ть ╕ морально здеб╕льшого, б╕льшу частину сх╕дно╖ п╕вкул╕, бережуть ар╕йську кров ╕ кидають у б╕й колон╕альн╕ в╕йська араб╕в, африканц╕в, ╕ндус╕в, р╕зних аз╕ат╕в та ╓вропейц╕в. Зросла також к╕льк╕сть поляк╕в, як╕ з пелюшок привчен╕ ненавид╕ти б╕льшовицьку Рос╕ю. Воюють тут ╕ укра╖нськ╕ нац╕онал╕сти, ╕ донськ╕ козаки, ╕ чеченц╕, ╕ весь кавказький каганат. Г╕тлер п╕дняв ц╕лий ╕нтернац╕онал.

Ворог╕в багато...

╢фросинья спритно ухиля╓ться в╕д кулеметно╖ черги. Куля ледь не розколола почорн╕лу в╕д пилу круглу, д╕вочу п'яту. Кап╕тан-красуня в╕дчула нав╕ть лоскоту в╕д того, як близько пролет╕в презент великого кал╕бру. Д╕вчина перехрестилася, шепнувши:

- Нас не зупинить нав╕ть куля!

╢фросин╕я в╕дстр╕лю╓ться... Ще одна д╕вчина Анжел╕ка, дуже руда, вища за середн╕й зр╕ст ╕ мускулиста, незважаючи на м╕зерну пайку. Теж дуже симпатична д╕вчина, з розк╕шними стегнами, п╕дтягнутою тал╕╓ю, не по-ж╕ночому широкими плечима ╕ високим грудьми.

Олена веде б╕й в одних трусиках, г╕мнастерка роз╕рвалася на шматки ╕ розсипалася на порох, а нове обмундирування через Волгу не поставляють. Дай Боже перекинути ще бо╓припаси та крапельку ╖ж╕ для виснажених радянських в╕йськ.

Так що ╢фросин╕я майже гола, ╖╖ ноги подряпан╕, особливо кол╕на. У п╕дошву право╖ ноги влучив уламок, ╕ вона болить, важко ступати.

Руда, курна Анжел╕ка кривить сво╓ гарненьке, але водночас ╕ жорстке обличчя. Д╕вчина, стр╕ляючи, вимовля╓:

- Над нами Господь, Москва та Стал╕н!

╤ зр╕за╓ атакуючих г╕тлер╕вц╕в, сама ледве встигаючи в╕дкотитися.

Через ру╖ни та вузьк╕ вулички, гр╕зним н╕мецьким танкам важко розвернутися. Ось майже дв╕ст╕ тонни "Мауси" ╕ зовс╕м не можуть про╖хати.

Як ╕ передбачала ╢фросинья, "Лев" про╖хав трохи ╕ уткнувся купу см╕ття. Пролунав вибух. Гусениця лопнула, в╕длет╕ла пара пошкоджених ковзанок.

Поранений танк зупинився, ╕ з його ствола вилет╕в снаряд.

Десь гримнув на в╕дстан╕, п╕шовши в ру╖ни. Блондинка Св╕тлана, наче зм╕йка, прошип╕ла:

- Оце м╕й розрахунок! В╕дкрили рахунок.

Д╕вчина-кап╕тан знову змушена в╕дповзати. Н╕мц╕ та ╖х сател╕ти не можуть використовувати в завалах свою техн╕чну перевагу. З вини упертого Г╕тлера, орди Третього Рейху загрузли в позиц╕йних боях у досить великому ╕ добре укр╕пленому м╕ст╕.

Катерина жбурля╓ гранату. Примушуючи робити п╕дбитих н╕мц╕в, чи араб╕в сальто, перевертаючись. В одного з г╕тлер╕вських бойовик╕в в╕дрива╓ руку, ╕ на н╕й висить англ╕йський годинник ╕з компасом.

Катерина з посм╕шкою вимовля╓:

- Що, компас показу╓ вам шлях у пекло?

╤ гарне д╕вчисько струшу╓ з запорошено╖ п'яти шматок прилипло╖ керам╕ки.

Олена теж обтрушу╓ пил з╕ сво╖ми пружними, на повн╕ груди. Соски в╕д бруду майже чорн╕, ╕ сверблять. А спробуй помитися. Знову доводиться зариватися, коли пишуть н╕мецьк╕ кулемети. ╤ проповзати по-пластунськи.

Батальйон д╕вчат трима╓ позиц╕╖, хоча йде артобстр╕л. ╤ рвуться важк╕ снаряди, а з неба падають бомби... Але н╕що не злама╓ мужност╕ радянських геро╖нь.

Ось ╢фросинья бачить, як проповза╓ "Пантера". Ну, цей танк уже не такий страшний.

Можна пробити його у борт. Д╕вча чхнула, виплюнула пил, що л╕з у витончений рот. Взяла в руку гранату, обтяжену вибух-пакетом. Потр╕бно п╕дповзти непом╕тно. Але довкола ст╕льки диму.

Олена почала п╕дбиратися, упираючись у дерни босими пальцями н╕г ╕ л╕ктями. Вона нагадувала к╕шку, що вистежу╓ мишеня. Д╕вчина пам'ятала в╕йну з того страшного л╕та сорок першого року, коли вермахт в╕роломно вторгся у терени СРСР. Чи було н╕ д╕вчин╕, майже д╕вчинц╕, страшно? Спочатку так, але пот╕м звика╓ш. ╤ вже пост╕йн╕ розриви снаряд╕в сприйма╓ш, як перес╕чний шум.

Ось ╕ зараз вибухнуло зовс╕м поряд. Д╕вчина шльоп на жив╕т. Зверху проносяться, немов зграя диких бдж╕л, уламки. Олена шепоче потр╕сканими губами:

- В ╤м'я справедливост╕, Господи.

Д╕вчина прискорю╓ повзок, ╕ ось з розб╕гу жбурля╓ гранату, з приробленим вибух-пакетом. Презент летить дугою. Луна╓ вибух, тонша бортова броня "Пантери" п╕дда╓ться. Н╕мецький танк почина╓ гор╕ти, детону╓ бойовий комплект.

╢фросинья з посм╕шкою шепоче:

- Дякую тоб╕, про всевишн╕й ╤сусе. Одному я тоб╕ в╕рю. Одному тоб╕ молюся.

Пантеру розносить. В╕д╕рваний довгий стовбур зарива╓ться в щеб╕нь. Лобова броня, в╕д╕рвавшись в╕д бортово╖, нагаду╓ совок.

╢фросинья, чи╖ оч╕, на коричневому в╕д пилу ╕ засмаги обличч╕ сяють волошки, вимовля╓:

- Чим б╕льше у ворога дуб╕в, тим м╕цн╕ша наша оборона!

Олена дуже сексуальна, у сво╖х чорних трусиках та голим, запорошеним, сильним т╕лом. Д╕вча дуже вправне. Вона вм╕╓ метати уламки скла босими пальцями н╕г.

Ось кинула зараз сво╓ю витонченою, вкритою шаром пилу ногою гостренький предмет. ╤ встромилося прямо фашисту в горло. Красива Олена залепетала:

- А я секс-символ ╕ символ смерт╕.

Д╕вчина п╕сля чого знову поповзла, стр╕ляючи. Вела вогонь ╕ ╢фросинья.

Красуня-кап╕тан, ╢лизавета, зрубавши фашиста, прочирикала:

- Життя ланцюг, а др╕бниц╕ в ньому ланки.

Катерина вистр╕лила, розкро╖ла фрицю голову ╕ додала:

- Не можна ланц╕ не надавати значення.

╢фросинья, знову влучно вистр╕ливши, просипала:

- Але зациклитися на др╕бницях н╕як не можна...

Катерина, н╕би пальнувши, додала:

- ╤накше ланцюг огорне тебе.

Ще одна д╕вчина Ол╕мп╕ада, теж дуже гарна, разом ╕з п╕онером Серг╕йком приготувала м╕ну на дрот╕. Вони удвох штовхнули ╖╖... Прол╕зла п╕дступна козявка до гусениц╕ "Тигра"-2. ╤ як рвоне цю довгоствольну н╕мецьку машину.

Б╕лобрисий хлопчик Серг╕й вигукнув:

- Наша Раша, вам параша!

╤ ледве встиг в╕дскочити, майнувши чорними, збитими п'ята, в╕д падаючо╖ покр╕вл╕.

Ол╕мп╕ада погладила хлопчика по ши╖ ╕ сказала:

- Ти дуже спритний.

П╕онер пробрався на фронт ╕ причепився до ж╕ночого батальйону. Хлопчик нав╕ть дуже винах╕дливий. Наприклад, л╕тачки робив, щоб збивати фашистськ╕ штурмовики. Коли п╕дн╕маються Фокке-Вульфи, або ТА-152, то луна╓ неймов╕рно оглушливий рев.

Н╕мц╕ завдають удар╕в п╕д симфон╕ю Вагнера. Така велична мелод╕я.

Ол╕мп╕ада з досадою каже:

- Все ще нас намагаються перелякати.

Хлопчик-п╕онер з пафосом просп╕вав:

- Рос╕йський во╖н смерт╕ не бо╖ться,

Нас смерть п╕д зоряним небом не в╕зьме!

За Русь святу м╕цно битиметься,

Я зарядив могутн╕й кулемет!

Ол╕мп╕ада, висока м'язова д╕вчина з широкими стегнами ╕ плечима, типова селянка. Одяг вибухнув п╕д час бо╖в у лахм╕ття, м╕цн╕ ноги бос╕, волосся сплетене в дв╕ коси ╕ сильно пропилялося.

Сережц╕ всього одинадцять рок╕в, що худне в╕д недо╖дання, подряпаний ╕ брудний хлопчик в одних штанях. Б╕ле в╕д природи волосся у хлопчика стало с╕рим, а ребра просв╕чуються кр╕зь тонку засмаглу ╕ брудну шк╕ру. Ноги моторошно збит╕ ╕ в оп╕ках, забитих м╕сцях, з пухирями. Щоправда, доля збер╕гала дитину в╕д серйозних поранень.

Ол╕мп╕ада на його фон╕ зда╓ться великою та товстою, хоча д╕вчина зовс╕м не жирна, а з сильним, тренованим м'ясом на к╕стках. Причому голод, здавалося, зовс╕м не позначився на ╖╖ огрядн╕й ╕ велик╕й ф╕гур╕.

Д╕вчина стр╕ля╓ з важко╖ протитанково╖ рушниц╕. У лоб н╕мецьк╕ машини не пробити, а от у гусениц╕ ╓ шанс.

╤ здоровенний "Лев", отримавши важку вибух╕вку в ходову частину, став, немов затятий курець, пускати димок.

Серг╕й просп╕вав з ╓хидцем:

- Фр╕ц смердючий не подумавши, б╕ля п╕д'╖зду закурив! В╕н, звичайно ж, велику халепу отримав!

Ол╕мп╕ада, миготивши мускулистими, засмаглими ╕крами, в╕дбила босими, гарними ногами чеч╕тку. Д╕вчина засп╕вала:

- З ╕кони миготять святих рос╕йських обличчя... Дай Боже, замочи ти хоч ╕з тисячу фриц╕в! А якщо хтось б╕льше фашист╕в загубить, н╕хто вас, пов╕рте, за те не засудить!

П╕сля чого перезарядила протитанкову рушницю ╕ знову вистр╕лила. Н╕мецький транспортер знову пустив струмок диму.

Д╕вочий батальйон завдав фрицям сутт╓во╖ шкоди. Але й сам зазнавав втрат. Ось одну д╕вчину роз╕рвало навп╕л, ╕ ╖╖ личко стало таким, незважаючи на пилюку, бл╕дим.

╢лизавета сердито тупнула босою ногою так, що полет╕ли бризки, ╕ проворкувала:

- Ми см╕ливо з ворогами так битимемося,

Бо б╕йц╕ можуть люто битися!

Б╕льш╕сть Стал╕нграда вже захоплена фашистами, але те, що залишилося в╕д м╕ста, не хоче п╕ддаватися ╕ здаватися.

╢фросин╕я тим часом намага╓ться пробити "Тигр". Потужна н╕мецька машина отримала гранатою уб╕к, але не п╕ддалася. Розверта╓ться, щоб палити з гармати. Д╕вчин╕ доводиться зариватися в землю та щеб╕нь, щоб не розчавила вибухова хвиля, випущеного презенту.

╢фросинья тихо шепоче:

- Мамо, тату, вибач!

Катерина кинула в "Тигр" гранату, та вибухнула на лоб╕. Д╕вчина прошип╕ла:

- Про те, що св╕тло вчення взимку навесн╕... Стверджую без винятку, що Г╕тлер гад чумний!

Олена, розбиваючи приц╕л фашистам та поливаючи ╖х чергою, проц╕дила:

- У трун╕ я фюрера побачила зараз! ╤ рушила убогому ногою просто в око!

Руда д╕вчина й справд╕ жбурнула босими пальцями гранату в танк. Потрапила у ствол... Настав вибух, ╕ дуло "Тигру" покор╕жило.

Боягузливий н╕мець узяв ╕ позадкував.

╢фросин╕я прогнусавила через н╕здр╕:

- Наша, ваш╕й не поступиться!

Катерина зрубала кулею г╕тлер╕вського найманця та просп╕вала:

- А лиход╕й не жарту╓! Руки ноги, в╕н рос╕йським мотузками крутить! Зуби в саме серце встромля╓... В╕тчизну до дна випива╓!

╢фросин╕я, хихикнувши, гаркнула:

- Фюрер дико репету╓, надрива╓ться!

Катерина пальнув, додала:

- Ну, а смерть пихка╓, посм╕ха╓ться!

Ось з'явився ще небезпечн╕ший "Штумрт╕гр". В╕н руйну╓ ц╕л╕ буд╕вл╕ та бункери. Причому до позиц╕й радянських в╕йськ не наближа╓ться. Машину тримають п╕д прикриттям н╕мецьк╕ кулеметники.

╢фросин╕я бачить, що п╕д╕братися до позиц╕й фриц╕в неможливо. Натом╕сть у неб╕ Фокке-Вульфи. Одна з таких машин п╕дл╕та╓ ближче до радянських позиц╕й. Д╕вчата нею в╕дкривають вогонь.

Олена жбурля╓ гранату, ╕ люто вимовля╓:

- У глибок╕й смерт╕ - прощення нема╓!

П╕сля чого д╕вчина да╓ чергу з автомата. Швидко в╕дкочу╓ться. Швидко п╕д'╖жджа╓ пор╕вняно новий н╕мецький танк "Пантера"-2 з маленькою вежею та нижчим силуетом.

Дек╕лька д╕вчат кидають у н╕мецьку машину гранати. Та, отримавши презенти, застига╓ ╕ не може повернутися.

Олена свиснула, прошип╕вши:

- Ось це нова напасть. ╥й порвемо ми впасти!

"Пантера"-2 огризнулася ╕ вистр╕лила з╕ сво╓╖ потужн╕шо╖ збро╖.

Вогненний стовп розколов пов╕тря, ╕ моментально нагр╕в та наелектрол╕зував атмосферу.

Олена хихикнула, снаряди пролет╕ли повз нап╕вголе д╕вчисько. Руда, безсоромна труснула стегнами ╕ вивела:

- А Ньютон ворог╕в розбив, скинув ярмо з трону! Фр╕цам в╕н ухвалив, св╕й закон Ньютона!

Стал╕нград весь охоплений згарищами, коли здавалося, язики вогню лижуть небо ╕ тр╕щать ф╕олетов╕, оранжев╕ та червон╕ ╕скри. А кожна ╕скорка, н╕би привид, що вирвався з пекельного замку.

╢фросинья, зваливши н╕мецького б╕йця, блиснула блакитними очима, засп╕вала:

- Чого ти скигнула погана бабуся? Пов╕р, по тоб╕ просто плаче психушка!

Катерина на розсп╕в засп╕вала, ведучи вогонь по фашистам:

- Як добре прилягти на траву та фрицям по голов╕ п╕ддати! Влаштувати фюреру припарку ╕ з автомата кул╕ слати!

Д╕вчина дико хихикнула, ╕ перекинулася з жив╕т на спину. Зробила ногами велосипед. Вгору полет╕ла граната. Прол╕таючий Фокке-Вульф, отримавши осколками п╕д черево, жваво злет╕в вище. Видно гостр╕ уламки його поранили. Фашистська тварюка спалахнула, ╕ почала втрачати шматочки обламаних крил.

╢фросинья, бачачи, як Фокке втрача╓ висоту, просипала:

- Ось це семафор. На борту висить сокира.

Н╕мецький л╕так вибухнув, розкидаючи на вс╕ далек╕ куточки неба, уламки. ╤ куди фашистський ос╕вся. Зробив св╕й останн╕й розворот. У тл╕н п╕шов кат, а не п╕лот.

Катерина чхнула, розс╕юючи пил, ╕ промовила:

- Бути чи не бути? Це не питання!

Олена знову метнула шматок скла ногою, та так, що той, потрапивши у око, вийшов у фриця через потилицю:

- Я танкова армада! А вам треба л╕куватися!

Н╕мц╕ та ╖хн╕ сател╕ти спробували просуватися, закидаючи поперед себе гранати. Така тактика проти д╕вчат не д╕яла. Ось Серг╕йко розгорнув катапульту ╕ як садане по ворогов╕ у в╕дпов╕дь.

Хлопчик-п╕онер прорев╕в:

- Санта Клаус, що розрива╓ пащу Г╕тлеру!

Заряд катапульти, встромивши в натовп фашист╕в, змусив ╖х розл╕татися ╕, при цьому, перевертатися в пов╕тр╕. Фр╕ц╕ падали ╕ розбивалися об уламки ст╕н.

Танк "Тигр"-2, втративши р╕вновагу, з╕ткнувся з╕ "Левом". Ех, лева, де твоя гр╕зна назва?

╢фросин╕я посм╕хнулася ╕ в╕дпов╕ла:

- Ну, а Серьожко молодець!

Хлопчик агресивно гаркнув:

- П╕онер завжди готовий!

Д╕вча у в╕дпов╕дь мотнула босою ногою.

Д╕вчина-кап╕тан знову почала цвяхувати. А Ол╕мп╕ада полоскотала Серьожц╕ вузьку ступню, яка вона у нього тверда! Недарма хлопчик не бо╖ться б╕гати по згарищах.

Катерина на розсп╕в промовила:

- Юн╕сть, це добре - стар╕сть, це погано!

Олена, ця рижуха, що не суму╓, погодилася:

- Нема╓ н╕чого г╕ршого за старость. Це, ╕ справд╕, найг╕рший стан ╕з ус╕х можливих!

╤ д╕вчисько зробило стрибок ╕з переворотом. ╥й представилися на мить стар╕ бабки. Н╕, не пор╕вняти стару ж╕нку з д╕вчиськом. А яка краса, у струнких т╕лах.

Олена взяла та засп╕вала:

- Течуть за роком, роки караваном,

Бабуся розтира╓ в ступ╕ хну.

╤ що ж ╕з струнким мо╖м станом,

Як под╕лося юн╕сть, не зрозум╕ю!

╢фросин╕я блиснула очима, звалила н╕мця попаданням у пах ╕ пом╕тила:

- Н╕! Все-таки на в╕йн╕ ╓ така краса - залишитися в╕чно молодою! В╕чно п'яний!

Ол╕мп╕ада поклала у катапульту новий заряд. Це щось на зразок гарного м╕номета. Д╕вчина прошип╕ла:

- Не пасуй, а пасуй!

Сережка шаркнув тонкою, але спритною ногою, ╕ гаркнув:

- Фр╕цам фас!

╤ граната, разом ╕з вибух-пакетом, з усього розмаху пролет╕ла на позиц╕╖ г╕тлер╕вц╕в.

Так, не давався ╖м Стал╕нград. Трет╕й м╕сяць ╕з к╕нця червня йде штурм, а м╕сто все взяти не вда╓ться. На ╕нших д╕лянках фронту г╕тлер╕вц╕ досягли усп╕х╕в, але не на цьому.

╢фросинья вистр╕лила з п╕столета ╕ прогарчала:

- Все неможливо, трапля╓ться можливим. Не треба робити св╕тобудову дуже складною.

╤ потрапила у бензобак мотоцикла. Машина вибухнула, ╕ вогнян╕ вихори висв╕тлили задимлений кра╓вид. А н╕мець виявився роз╕рваний вогненною лапою.

Д╕вча-кап╕тан прокричало:

- Люблю я вбивати зло! ╤ це найвище добро!

Катерина лупнула н╕мц╕в чергою ╕ прошип╕ла:

- Погра╓мо дикобраз!

Олена в╕дкрила вогонь, б╕льш приц╕льно. Дек╕лька чорношк╕рих залишилися лежати на покритому к╕птявою щебен╕:

- Вбий ворога! - прошепот╕ла д╕вчисько.

Катерина грайливо пропела:

- Нафарбувавши Г╕тлера помадою, Майнштейна лаком для волосся, потягну вас у полон б╕си, згризе вас в╕рний пес!

╢фросин╕я, ведучи вогонь, прошип╕ла:

- Давай увечер╕, Адольф пов╕ситься... Досить голову дурити! Давай увечер╕, лети кречетом, щоби фашист╕в м╕цно бити!

Катерина люто промовила, збиваючи каску з голови штурмовика:

- Ми можемо! ╤ ми зробимо!

Д╕вчата з батальйону "Лен╕н" зупинили просування ╕ноземного в╕йська. Фр╕ци просувалися вперед, буквально закидаючи трупами прост╕р. Не допомагав ╕ танк "Лев", ╕з яким пов'язувалися над╕╖. Ось модиф╕кац╕я машини з╕ 150-м╕л╕метровою гарматою.

Олена збива╓ кам╕нь, що прилип до оголеного соска. У д╕вчини так╕ гарн╕ ╕ повн╕ груди. Д╕вчина за допомогою ноги кида╓ гранату. Адже нога сильн╕ша, н╕ж рука, ╕ кидок проходить дал╕.

"Лев" отримав по гусениц╕ розрив ╕ зупинився. Вистр╕лив ╕з сво╓╖ потужно╖ пащ╕. Гурк╕т та обвал.

Олена, спльовуючи, вимовля╓:

- Рос╕йський во╖н в╕д болю не стогне!

╤ знову д╕вчисько стр╕ля╓. ╤ робить це напрочуд влучно. Фашист, що висунувся з веж╕, завалю╓ться назад.

Руда, майже гола д╕вчина вимовля╓:

- Даремно противник вважа╓, що рос╕ян зум╕в в╕н зламати! Хто см╕ливий, той у бою напада╓, ворог╕в будемо люто бити!

╤ Олена перекочу╓ м'язи преса, який у не╖ дуже рель╓фний.

Ех, до чого д╕вчата красив╕! Так не хочеться, щоби хоч одна з них загинула.

Проб╕гла Стален╕да... Дуже красива д╕вчина з пухнастим, б╕лим волоссям. Вона якось примудря╓ться мазати ╖х якимось з╕ллям, щоб вони не бруднялися.

Д╕вчина дуже красива, з ф╕гуркою Венери, т╕льки б╕льш п╕дтягнутою та рель╓фною. Одяг на н╕й, т╕льки л╕фчик ╕ трусики. Решта вже вибухнула. Але якою витончен╕стю в╕др╕зняються ноги! Це не д╕вчина, а друк досконалост╕, в╕нець краси.

Вона ╕ пересува╓ться по-особливому, немов б╕лочка. А бос╕ ноги так ╕ миготять, а п'ята на диво залишаються чистими. Стален╕да стр╕ля╓, ╕ фашист отриму╓ виразку у грудях.

Д╕вчина вимовля╓:

- В╕рн╕сть Батьк╕вщин╕ - найвище слово!

Олена з╕ см╕шком пом╕тила:

- Зн╕май л╕фчик ╕ залишайся, як я, у трусах!

Стален╕да заперечливо хитнула головою:

- Це не пристойно!

Олена труснула стегнами, влучно пальнула ╕ засп╕вала:

- Щось комсомолка стала не звичайна! З голими грудьми так ходити - дуже непристойно!

Стален╕да хихикнула ╕ пом╕тила:

- Нав╕що приносити рад╕сть фрицям, дивитися на нашу красу!

Анжел╕ка р╕шуче в╕дпов╕ла:

- Краса у нас смертельна!

Сталева д╕вка хихикнула ╕ пальнула по ТА-200. Машина фашист╕в спалахнула. А красуня блондинка в'янула:

- Смерть злу!

Олена хихикнула:

- ╤ життя добру!

Стален╕да, побачивши, що н╕мець пада╓, ринула:

- Ось це найвища ц╕нн╕сть! Не думайте фашисти, що ви перемогли!

Олена як засп╕ва╓:

- Чека╓ на перемогу! Чека╓ на перемогу... Тих, хто прагне кайдани розбити! Чека╓ на перемогу! Чека╓ на перемогу! Ми зум╕╓мо фашист╕в розбити!

Красива д╕вчина, ╕ ╖╖ гол╕ груди так ╕ ходять ходуном. Добре з оголеним торсом у спеку, яку посилюють пожеж╕.

╢фросин╕я тепер виглядала набагато р╕шучою. Вона пальнула по фрицях з кулемета ╕ гаркнула:

- Я вас каструю!

╤ справд╕, фашисти отримали смертельн╕ презенти та труни! А д╕вчина показала ╖м дулю, з╕строивши бос╕ пальц╕ н╕г. ╤ засвист╕ла наче соловей-розб╕йник. Причому через пальчики нижн╕х к╕нц╕вок.

Кап╕тан-д╕вчинка дуже розумна. ╤ ╕скрометна. ╤ зовс╕м не жорстока. ╥й теж часом ста╓ шкода солдат╕в ворога, у яких можуть виявитися д╕ти, що плакатимуть по вбитих батьках.

Вт╕м, ╢фросин╕я жене в╕д себе так╕ думки, тож в╕д них хочеться розплакатися. Але ж не рос╕яни прийшли до н╕мц╕в, щоб грабувати та вбивати. Н╕, це н╕мц╕ та ц╕ла агресивна зграя ╕ноземц╕в з усього св╕ту ув╕рвалася на рос╕йськ╕ простори.

╢фросин╕я перехрестилася ╕ вистр╕лила, в фрица, що намага╓ться непом╕тно п╕д╕братися до позиц╕й рос╕ян. У того випливло вибите кулею око ╕ мозок.

Д╕вчина-кап╕тан посм╕хнулася ╕ промовила дотепно:

- Прямо око в око, до голови голова!

╢фросин╕я точно вистр╕лила ╕ потрапила до мотоцикла з коляскою. Машина почала рватися, ╕ кулемет в╕длет╕в, к╕лька раз╕в перекинувся. Пот╕м його дуло встромилося в щеб╕нь.

Д╕вчина потерла голу, запорошену п╕дошву об щеб╕нь. ╤ знову приц╕лилася. ╥╖ весела, юна мордочка досить оскалилася. Д╕вча просп╕вало:

- Н╕, сказали ми фашистам, не потерпить наш народ, щоб рос╕йський хл╕б запашний, називався словом бр╕д!

Катерина зробила дуже точний постр╕л, в╕д якого запалав Фокке-Вульф, ╕ перев╕ряла:

Для нег╕дника, звичайно, виб╕р ясний,

За долари в╕н Русь готовий зрадити...

Але рос╕йська людина, тим ╕ прекрасна.

Що життя за Батьк╕вщину готове в╕ддати!

Д╕вчина зробила сальто ╕ показала г╕тлер╕вцям дулю, ╕ прокрутилася, ╕ кул╕ не зач╕пали красуню.

З'явилася Катерина, ця красуня майже гола ╕ замурзана, наче чорт╕вка, шпурнула одразу двома ногами гранати. ╤ перев╕ряла:

- Те, що я маю, то... Фр╕цам у гострий б╕к!

Ол╕мп╕ада поправила Олену:

- Гострим у б╕к, а не в гострий б╕к!

Д╕вчина хихикнула ╕ труснула сво╖ми кавуновими грудьми, ╕ запустила гранату, використовуючи гранату з вибухом пакетом. "Тигр" отримав по дул╕, ╕ вивернувся цей кривий витв╕р мистецтва.

П╕сля чого, г╕тлер╕вська тварюка позадкувала. Стала повзти, наче черепаха, яку застав пожежу.

╢фросин╕я засп╕вала, весело п╕дморгуючи:

- ╤ "Тигр" задкують ╕ н╕мц╕ ховаються!

Д╕вочий батальйон маневрував п╕д ударами ав╕ац╕╖ з пов╕тря та важких знарядь. Ось ударили реактивн╕ бомбомети, п╕днялися в небо розбит╕, розпечен╕ круч╕. ╤ загор╕лося кам╕ння. На щастя, жодна з д╕вчат не загинула, зате вирушили на той св╕т чолов╕ки. ╤ летять душ╕ - одн╕ до раю, а ╕нш╕ до пекла! Де вже чорти з вилами чекають на тих, хто не в╕рував в ╤суса.

Олена, найсексуальн╕ша з войовниць, розлючена: ну невже фашисти з╕ свого "Штурмт╕гра", можуть обстр╕лювати позиц╕╖ радянських в╕йськ ╕ вбивати червоних во╖н╕в?

╤ д╕вчина прихопила босими ногами гранату та закрутилася у каскадах сальто. ╤ крутилася все швидше. ╤ пот╕м, з усього розмаху жбурнула подарунок смерт╕ у широке дуло "Штурмт╕гра". Гол╕, засмагл╕ ноги красун╕ майнули, ╕ граната влет╕ла в дуло. ╤ потужна машина спочатку подавилася, а пот╕м рвонула. Два "Корол╕вськ╕ тигри", що стояли по бортах "Штурмт╕гра", були п╕дкинут╕, ╕ розлет╕лися в р╕зн╕ боки. З них з╕рвало ковзанки, ╕ т╕ посипалися, летячи, як намисто королеви, що лопнуло.

Вибухова хвиля п╕дкинула Олену, ╕ д╕вчина полет╕ла шкереберть. ╤ ╖╖ перевертало, розгойдувало ╕ жбурляло. Але красуня все ж таки приземлилася, гострий щеб╕нь ╕ розфарбован╕ камен╕ вп'ялися в ╖╖ гол╕ п╕дошви. Д╕вчин╕ було боляче, ╕ нав╕ть через мозолисту ступню пробило в╕стря.

Але Олена знайшла в соб╕ сили встати ╕ прокричати:

- Ви фашисти будете в попел╕!

╢фросинью та ╕нших д╕вчат п╕дкинуло вибуховою хвилею, ╕ нав╕ть трохи пом'яло. Але жодна з гарних войовниць не загинула. Д╕вчата зустр╕ли ураганним та влучним вогнем. Придушивши г╕тлер╕вц╕в, що вискочили, та ╕нших агресивних комах, як╕ брали в облогу СРСР.

Катерина просп╕вала з великою наснагою:

- ╤ коли сурма Господня нас на битву, з комсомолом будемо разом ми друз╕! ╤ з вол╕ ╢гови на небесному перекличку буду я!

Олена, струшуючи пил з розбитих у кров п╕дошв, засп╕вала:

- Лен╕н, парт╕я, комсомол! Фюрера ми в╕дправля╓мо до дурдому!

Д╕вчата оглушливо почали реготати, а Серг╕йко з тривогою ╕ досадою промовив:

- А моя катапульта, не така точна, як ц╕ гол╕ та сильн╕, засмагл╕ ноги Олени!

Ол╕мп╕ада, граючи м'язами рук, заявила:

- Ну н╕чого! Ти ще придума╓ш, щось крут╕ше!

. РОЗД╤Л ╧ 17.

Д╕вчата дуже хот╕ли д╕знатися, що щось нове у ц╕й справ╕ ╕ мати хоч найменш╕ зач╕пки. Але поки що вони немов риба в тин╕ пурхали, бовталися ╕ не могли при╓днатися до жодно╖ конкретно╖ мети.

У цих умовах краще згадати сво╖ дуже ц╕кав╕ ╕, по-сво╓му, неповторн╕ подвиги.

╢лизавета та ╖╖ команда, було таке в ╕стор╕╖ ╖хн╕х пригод, в╕дбивали наступ фриц╕в у Воронеж╕.

Н╕мц╕ п╕д сн╕гопад рушили сво╖ танки та спробували прорватися з фланг╕в.

Войовниц╕, як завжди в б╕к╕н╕ та бос╕, билися на мороз╕. Вони заривалися в кучугури ╕ зв╕дти вели вогонь ╕ кидали босими ногами гранати та вибухов╕ пакети.

Дуже красив╕, сексуальн╕ та чудово накачен╕ д╕вчата. Засмагл╕, голоног╕.

╢лизавета зрубала фриц╕в ╕ пискнула:

- Ми д╕вчата дуже горд╕!

Катерина також свиснула ╕ прогарчала:

- Прагнемо т╕льки в перш╕ ряди!

Олена, це руда дияволиця, засп╕вала:

- Ми просто прими та балерини!

П╕сля чого запустила босою ногою гранату.

╢фросинья взяла ╕ стр╕льнула. Шпурнула лимонку:

- Чисто битимемося! У нас не розум паяця!

Д╕вчата працювали на славу. Вони стр╕ляли ╕ кидали сво╖ми такими спокусливими ногами гранати. А що фюрер...

╢лизавета оголила груди, ╕ червоним соском п╕ддала гранату. Та пролет╕ла ╕ потрапила до лав фашист╕в. Вона пискнула:

- Хай буде великий к╕нець св╕ту!

Катерина цв╕ркнула:

- ╤ Сварог Великий Бог прийде!

╤ також, як босими пальчиками запустить гранату.

Олена, хих╕кнувши, зазначила:

- Все ж таки ц╕каво. У християн пациф╕ст ╤сус. А у нас великий зброяр╕в Сварог! Видно р╕зниця!

╤ теж п╕дкине голою п'ятою вибух пакет.

Пот╕м ╕ ╢фросинья босою ногою довба╓ по ворогов╕ гранатою. ╤ просп╕ва╓, скелячи зубки:

- Наш Бог, це Бог в╕йни! А не пациф╕зм!

П╕сля цього, д╕вчата запустили сн╕жком один в одного. ╢лизавета хихикнула ╕ пом╕тила:

- Добре ще, що вистачило розуму Володимиру не приймати юда╖зм. Вт╕м, я гадаю, краще було б сво╓ розвивати. Ну, нав╕що нам чуж╕ в╕ри?

Д╕вчина взяла та запустила босою ногою гранату. ╤ розкидала фашист╕в.

Катерина, стр╕ляючи, додала:

- Н╕, справд╕ зробити в╕ру пациф╕стською. Адже можна ╕ св╕й ╤р╕й придумати.

╤ теж босими пальцями н╕г, як запустить презент смерт╕ ╕ рознесе пару дюжин фашист╕в.

Тут ╕ Олена теж довбала по г╕тлер╕вцям. ╤ знову босими ногами п╕ддала вибухов╕ пакунки.

Розкидала фашист╕в ╕ пискнула:

- Стара казка на новий лад!

╤ показала мову!

╢фросин╕я всадила чергу. Скосила фриц╕в ╕ пискнула:

- ╤ велик╕ зм╕ни до майбутнього!

╤ голою п'ятою запустила, ламаючи хребти фюрерам.

╢лизавета взяла ╕ ревла з в╕дчайдушною м╕ною:

- Я найкрут╕ша д╕вка! Ус╕х разом кошторис!

╤ бос╕ пальц╕ н╕г метають смерть та хаос.

Катерина теж лупнула. Збила купу фашист╕в.

╤ гаркнула:

- За честь та Батьк╕вщину!

Пот╕м, знову ╖╖ боса нога щось та запустить.

Тут ╕ Олена, як в╕зьме та довбане гаряченьким. Сумн╕ва╓ фашист╕в. Розкришить ╖х на частини.

П╕сля чого в╕зьме ╕ засп╕ва╓:

- Слава Батьк╕вщин╕ та Чест╕!

╢фросин╕я також презент смерт╕ запустить ╕ в'якне:

- ╤ ми будемо разом!

╤ гол╕ ноги, як запустять руйнац╕ю.

╢лизавета теж, як в╕зьме ╕ цвяхне... Викосить фриц╕в.

Пот╕м в╕зьме та чергу дасть.

Просп╕ла, скелячи свою пащу:

- Я д╕вчина не проста! Шевелюра золота!

╢лизавета, звичайно ж, д╕вчина соб╕ на думц╕. Все може ╕ готова на все. Як стр╕ля╓, просто залюбу╓шся. ╤ косить ворог╕в, наче культиватор.

╤ пищить:

- Кохання веде до смерт╕!

Катерина також стр╕ля╓. Голою ногою п╕дда╓ гранату ╕ шипить:

- Ген╕альний акорд!

╤ дода╓:

- Ус╕х фашист╕в у витрату!

Олена теж стр╕ля╓ по супротивнику. Винищу╓ фриц╕в. Викошу╓ г╕тлер╕вц╕в ╕ пищить:

- Ще трохи ╕ ми станемо вс╕х сильн╕шими!

╤ бос╕ ноги красун╕ знову метають несучу смерть.

╢фросин╕я теж палить по г╕тлер╕вцях. ╤ запуска╓ гранату за допомогою пальчик╕в босо╖ ноги. ╤ цв╕р╕нька╓:

- Не знали ми б╕д, та прийшов сус╕д!

╤ теж см╕╓ться.

Д╕вчата так╕ чудов╕. А грудаст╕. ╤ так люблять, коли ╖х смикають за цицьки.

Ось це красун╕. Ось це вищий п╕лотаж кохання та поез╕╖! Та славляться прекрасн╕ д╕вчата. Та хай буде з ними дуже добре.

╢лизавета довбанула свинцевим струменем по фашистам ╕ пискнула:

- В╕рн╕ше за нас, пов╕рте, н╕!

╤ голою ногою знову запустить смертоносне!

А тут ╕ Катерина, як лупе. Впаде фашист╕в. ╤ пискне:

- На нас управи не знайти!

Олена теж, як лупне за допомогою босих пальц╕в ноги, виб'╓ масу фриц╕в ╕ пискне:

- ╤ майбутн╓ стол╕ття стане нашим!

П╕сля чого ╖╖ зубки блиснуть, наче дзеркало!

╢фросин╕я теж взяла ╕ запустила гранату босою ногою. Збила фашист╕в. ╤ пиляла з апломбом:

- В╕чна перемога! Сварог ╕з нами!

╢лизавета запустила босими пальцями ноги уламок скла. Перер╕зала ╖м ковтки фрицям ╕ пискнула:

- ╤ ╤сус буде з нами!

П╕сля чого додала:

- Як Рос╕йський Б╕лий Бог!

Катерина теж п╕ддала гранату ╕ прокричала:

- Слава Велик╕й Рос╕╖!

╤ голенькою п'ятою п╕дкине вибух пакет.

Олена труснула соском, схожим на полуницю. Всадила черга по фашистам.

Пот╕м босою ногою кинула у фриц╕в смерть ╕ в'янула:

- Та нехай у нас не буде проблем!

╤ показала мову.

╢фросин╕я теж всадила чергу. Розшматувала фашист╕в... ╤ пот╕м граната пущена босон╕жною ногою летить.

Д╕вчина-блондинка репету╓:

- Хай буде з нами сила Рода!

╤ вс╕ чотири д╕вчата заволали:

- Слава Всемогутньому, Всюдисущому, Всезнаючому, В╕чному та Предв╕чному Роду!

Ну, це ще кв╕точки. У д╕вчат-мутант╕в були м╕с╕╖ ╕ по круч╕.

А ╕нш╕ красун╕ у паралельному св╕тобудов╕ творять дива.

Во╖тельки знову поставлен╕ перед вир╕шенням особливого завдання. Потр╕бно проникнути в замок магоплазмового чаклуна. ╤ тут уже одним шпурлянням разючих предмет╕в босими ногами не в╕зьмеш. Потр╕бно щось ╕нше.

╢лизавета струсила сво╖ми повними грудьми. Ус╕ чотири войовниц╕ були дуже мускулист╕, ф╕гурист╕, одягнен╕ лише в одне тоненьке б╕к╕н╕. А ╖хн╕ бос╕ ноги були добре пристосован╕, щоби рвати ╕ метати смертоносне.

Красива ╕ нев'януча четв╕рка.

Навколо замку розташувалися численн╕ бойов╕ роботи. Частина сталевих мастодонт╕в була схожа на людей у обладунках та обв╕шаних збро╓ю. В ╕нш╕й частин╕ вигляд скорп╕он╕в, з пусковими установками, що точать з жала. Трет╕ скидаються на потворних птах╕в, що в╕дливають сталлю. ╢ ще й скидаюч╕ на п╕рам╕ду танки.

Таким чином, у д╕вчаток безл╕ч ворог╕в. Але страху д╕вчата не в╕дчувають. Все ж таки це чергова гра нанохоб╕т╕в - цив╕л╕зац╕╖, що впала у в╕чне дитинство.

Принц Баунт╕ з'явився перед д╕вчатами без жодних зб╕льшень. Звичайний хлопчик у корон╕, у майц╕ прикрашен╕й зн╕мками, у шортах та босоногий. Майже нормальна дитина, т╕льки м'язова, дуже гарна, на вигляд одинадцяти-дванадцяти рок╕в. А насправд╕ йому давно перевалив другий м╕льйон рок╕в. Та ще й роки в цьому св╕тобудов╕ довш╕ за людськ╕. Так що, ск╕льки цей в╕чний хлопчик прожив, ╕ уявити соб╕ страшно.

А зараз гарненький юнак разом ╕з д╕вчатами, см╕ючись, вимовля╓:

- Ну що? Може, разом п╕демо на прорив?

╢лизавета р╕шуче шльопнула босою ногою ╕ засп╕вала:

- Над нами вихори Авадона!

Катерина п╕дробила сн╕жок голою, пружною п╕дошвою, п╕дскочила ╕ з палкою впевнен╕стю засп╕вала:

- Потоки г╕перплазми за спиною!

Вогняна Олена з пишною, палаючою шевелюрою, теж п╕дгребла босою п'ятою кучугуру ╕ прочирикала:

- Товаришу Стал╕н, ваш крутий Коба.

╢фросин╕я стр╕мко скотила босими пальцями грудку сн╕гу ╕ проворкувала:

- Зум╕╓ порозум╕тися з шаленою ордою!

Д╕вчата подивилися на Баунт╕... Ну, типова дитина. Загалом у св╕т╕ ельф╕в вони якось в╕двикли в╕д дорослих чолов╕к╕в. Вс╕ представники гламурного народу схож╕ на п╕дл╕тк╕в, без вус╕в та бороди, ╕з гарненькими обличчями д╕вчат. Ельфи, при цьому мускулист╕, рель╓фн╕, з великими досконалостями, дуже лаг╕дн╕. Вм╕ють завести ж╕нку ╕ просто ╕деальн╕ коханц╕. В╕д них завжди при╓мно пахне, шк╕ра ╕деально чиста з р╕вною засмагою, а волосся росте т╕льки на голов╕. Ельф, звичайно ж, красивий, але... Це д╕вчаткам докуча╓, ╕ ╖м хочеться чолов╕ка з бородою, в╕д якого пахне м╕цним потом, а не кв╕тами та ж╕ночими духами.

╢лизавета запитала у Баунт╕:

- Ти можеш прийняти б╕льш сол╕дний образ. Чому вигляда╓ш нерозвиненим хлопчиком?

Принц ╕з променистою усм╕шкою в╕дпов╕в:

- Як почуваюся, так ╕ виглядаю! Я нанохоббит у квадрат╕, ╕ мо╓ дитинство неск╕нченне!

Катерина, скеляючи перлинн╕ зубки ╕ жбурляючи босими пальчиками сн╕жки, посм╕хнулася.

- Ну, ти прямо П╕тер Пен!

Баунт╕ з усм╕шкою заперечив:

- Н╕! П╕тер Пен не був нанохоб╕том. Просто наш╕ хлопц╕, розважаючись, подарували хлопчику в╕чне дитинство та здатн╕сть л╕тати.

Вогняна Олена свиснула, ╕ здивовано пом╕тила:

- То що, П╕тер Пен реально ╕сну╓?

Принц сам дуже спритно скачав босими пальчиками сво╖х спритних н╕г сн╕жку ╕ запустив ╖╖ в Олену, дотепно проч╕р╕кавши:

- Ах, дитинство, дитинство ти кудись посп╕ша╓ш! Ах, дитинство, дитинство ти кудись летиш!

Д╕вча теж скачала босими пальчиками сн╕жку, ╕ випустила ╖╖ по хлопчику. ╤ ринула:

- Отримуй фашист гранату! Засп╕вай на пам'ять серенаду!

Баунт╕ у в╕дпов╕дь зарядив ц╕лим каскадом сн╕жк╕в. Вони потрапили до Олени, збили д╕вчину з н╕г, з╕рвали л╕фчик. Руда прокрутилася п╕д градом сн╕жк╕в, проворкувавши:

- Ну, ти й гад!

╤ буквально закопалась у кучугуру. Поповзла, вириваючи коридор.

Баунт╕ з усм╕шкою сказав:

- П╕тер Пен дуже був засмучений смертю сво╓╖ бабус╕ - цим непри╓мним в╕дкриттям: що люди, виявля╓ться, вмирають. ╤ хлопчисько молився богам, щоб стати безсмертним. Ну, наша пустотлива Ефр╕ала, подарувала йому безсмертя ╕ здатн╕сть л╕тати, залишивши, вт╕м, назавжди дитину хлопчиськом... - Принц облизав повн╕ губи ╕ продовжив. - Що, вт╕м, його й устоювало!

Катерина, ця сп╕вуча пустуня, взяла ╕ засп╕вала, малюючи одночасно босими пальчиками на сн╕гу, орнамент:

- Не страшне мигот╕ння дн╕в ╕ рок╕в... Одному йому на всьому св╕т╕! Добре таким бути чи н╕. - Д╕вча оголила, танцюючи, сво╖ груди, блиснувши рубиновими сосками, ╕ продовжила. - Добре таким бути чи н╕! Навряд чи хтось в╕дпов╕сть.

Принц Баунт╕ припинив бомбардування ╕, скелячи зубки, прогарчав:

- Ну досить! Тепер я вас особисто поведу на штурм.

П'ят╕рка: войовниц╕ та хлопчик вишикувалися в л╕н╕ю. ╤ рушили на ворог╕в.

Першим в╕дкрив вогонь Баунт╕, посилаючи босими пальцями засмаглих, хлопчачих н╕г голки, ревучи:

- Ми йдемо на штурм! Буде дуже круто!

╢лизавета п╕ддала голою п'ятою, викинула порц╕ю заряд╕в, що несли смерть, вякнувши:

- Рознесемо тебе! Ти будеш Малюта!

╤ роботи розсипалися на р╕знокольоров╕ кульки. Тр╕скався метал.

Катерина прочирикала, вискакувавши сво╖ дорогоц╕нн╕ зубки. П╕ддала босою п'ятою к╕лька переливистих кульок, ╕ засп╕вала:

- Про що мр╕ють д╕вчата часом...

А кульки трив╕ально рознесли робот╕в на оплавлен╕ запчастини.

Запустила босими ногами вогнян╕ голки та Олена. Ст╕льки перемолола мастодонт╕в. Т╕, отримавши заряди, розколювалися ╕ зверталися до поп╕лу.

Олена захоплено засп╕вала:

- Вноч╕ з╕рок каскад! Буде автомат!

Сл╕дом шпурнула босими пальчиками презенти смерт╕ та повного знищення та ╢фросин╕я. Д╕вчина захоплено промовила:

- ╤ буде к╕бор у труну! Сокиру пошлемо у скроню!

В╕д робот╕в посипалася оплавлена потерть...

Войовниц╕ дружно взялися.

Принц Баунт╕ не в╕дставав. Хлопчик дуже був задоволений, що можна попустувати.

╢лизавета отримала теж зарядом в╕д мастодонту, ╕ оголила груди. В╕д ╖╖ червоного соска в╕длет╕ла блискавка, ╕ як вр╕же по роботах. Т╕ взяли ╕ розсипалися на тр╕ски.

Д╕вчина захоплено прошип╕ла:

- Б╕лий лелека летить!

А сл╕дом за нею запустила голими грудьми ╕ Катерина. В╕д ╖╖ яскраво-червоного соска полет╕ли бульбашки, а бос╕, сексуальн╕ ноги витягли вогняний кинджал. Таке ось чудове д╕вчисько. ╤ роботи розл╕таються, наче кегл╕ в╕д нищ╕вного удару мечем.

Во╖телька захоплено прочирикала:

- ╤ лет╕ла додолу ворожа зграя! П╕д натиском стали ╕ вогню!

П╕сля чого красуня знову випустила з оголених грудей каскад руйнування.

Вогняна Олена теж взяла ╕ довбала чергою каскаду голою груди по роботах. Т╕ розколювалися ╕ зм╕тали у пов╕тря. Во╖телька прошип╕ла:

- Я голими грудьми рву натягнутий канат!

╢фросин╕я теж застосувала полуничн╕ соски для ведення бойових д╕й. Адже вона дуже гаряча. ╤ бос╕ ноги теж дуже ефективно пустила у х╕д. Почала вс╕х розмальовувати ╕ перетворювати на поп╕л, ╕ вогняний, схожий на руд╕ кобри дим.

П╕сля чого, войовниця прочирикала:

- Бунт, значить смерть, а смерть ╓ бунт!

╤ вся четв╕рка красун╕, як схоче. Адже вони ╕ справд╕ те, про що говорять - супер!

Баунт╕, цей в╕чний хлопчик прочирикав:

- Зв╕йтесь багаттями бочки з бензином!

╤ як розсм╕я╓ться, ╕ вишк╕рить б╕л╕ зубки.

╢лизавета, агресивно скелячись ╕ демонструючи натиск войовниц╕ високого польоту, взяла ╕ прошип╕ла:

- З нами Лен╕н жовтня!

╤ в╕д ╖╖ руб╕нового соска в╕длет╕ла дуже важка блискавка. Вона як лупнула по машинах, як почала ╖х рвати ╕ перевертати. Як п╕дкинутий блискавкою в╕д грудей, п╕рам╕дальний танк вр╕зався в робота, ламаючи його на частини.

Катерина теж агресивно викинула з червоного соска р╕знокольоров╕ бульбашки ╕ прошип╕ла з апломбом. А ╖╖ груди роз╕йшлися хвилями:

- Я д╕вка з кулею в голов╕!

А пот╕м, як запустить босою ногою гостинець ан╕г╕ляц╕╖.

Вр╕зала сво╖ми оголеними грудьми та Олена. Така вона ось д╕вчина з почуттям п╕двищено╖ агресивност╕, ╕ водночас доброти. ╤ як розкида╓ скр╕зь вогнян╕ кульки.

А пот╕м п╕ддасть засмаглими, босими ногами. Ось уже диво, так уже диво!

Море здува╓ться бурхливо!

А Олена засп╕ва╓:

- Я д╕виця вищий клас!

╢фросин╕я теж випустила яскрав╕ блискавки з╕ сво╖х гранично оголених грудей. ╤ як спалахне босими п'яточками. Як закрутить найяскрав╕ш╕ вихори.

╤ як в╕д ╖╖ босих пальчик╕в роз╕йдуться несуч╕ потоки смерт╕. ╤ прощебече:

- Буде зварений дикобраз!

╢лизавета така чудова д╕вка. А ╖╖ груди, ну буквально спокусять будь-якого святого. ╤ в╕д малинових соск╕в в╕дл╕тають р╕знокольоров╕ блискавки, ╕ розбивають робот╕в.

А бос╕ ноги викидають те, що без жодно╖ тяганини знищу╓ ╕ зварю╓ в поп╕л.

╢лизавета бурчить ╕з захопленням:

- Я вас ус╕х гад╕в запорю! ╤ скоро в тр╕ски роздавлю!

Катерина теж щебече, вишк╕рила зубки ╕ викинула снаряди руйнування та спустошення з червоних, наче маки, соск╕в. Т╕ вс╕ посм╕тали та розплавили. А як в╕д босих пальчик╕в п╕шли розпечен╕ нитки знищення... Це взагал╕ найкрут╕ший пот╕к.

Катерина прочирикала:

- У трав╕ гор╕в коник!

Вогняна Олена теж п╕ддала босими ногами. Видала каскад несамовито╖, бурхливо╖ смерт╕. Пот╕м над╕слала стовпи св╕тла, типу лазер╕в, в╕д полуничних соск╕в. См╕ла частина наступаючих робот╕в у г╕перплазмовий пил ╕ прошип╕ла:

- Зелененький в╕н був!

А тут спалахнула ╕ ╢фросинья, послала яскрав╕ промен╕ сво╖ми босими п'яточками та голими пальцями н╕г. А пот╕м, як в╕д соск╕в попливуть пов╕трям руйн╕вн╕ ╕ плавляч╕ метал заряди.

╢фросин╕я прочирикала:

- ╤ в труну вс╕х потрапив!

П╕сля чого, вся четв╕рка войовниць стала ╕нтенсивно ╕ дуже агресивно реготати. А в╕д них так╕ яскрав╕ квазарн╕ промен╕ смерт╕ розходяться.

╢лизавета засп╕вала, вискалившись великими сн╕говими зубами. В╕д ╖╖ босих п'ят в╕длет╕ли справжн╕, здивован╕ зм╕╖ та струмен╕ блискавок. Вона просто г╕пер.

- Вища м╕ра, це як химера...

П╕сля чого, д╕вчина взяла ╕ хихикнула. А в╕д червоних соск╕в п╕шли чергов╕, б╕льш н╕ж смертоносн╕ розряди. Вони вс╕ буквально сметали магоплазмовим м╕тлою.

Катерина повискуючи ╕ пограючи оголеними грудьми, з яких сипалися г╕перплазмов╕ кул╕, взяла ╕ прошип╕ла:

- Вищий п╕лотаж - раком ставимо ек╕паж!

╤ п╕сля того, як п╕ддасть босими ногами, як випустить несучу руйнац╕ю в╕д оголених грудей. ╤ знову роботи завалюються в асиметр╕ю багатовим╕рних вор╕т к╕бернетичного пекла. ╤ все шипить ... ╤ сн╕г виру╓, клекоче окропом, а вгору спрямову╓ться пара.

А тут ще й Олена, як в╕зьме та п╕ддасть прискорення. ╤ теж босими п'ятами викине те, що винищу╓. А пот╕м в╕дправить презенти ╕ сво╖ми оголеними грудьми.

╤ видасть:

- В╕д зм╕ни доданк╕в сума не зм╕ню╓ться!

Принц Баунт╕ хихикнув ╕ дотепно пом╕тив, вискалив у кошмарн╕й, ╕ разом з тим, дитяч╕й посм╕шц╕ блискуч╕, як з╕рки зубки:

- Ви принади мо╖!

╢лизавета знову запустила порц╕ю винищення босими ногами. Додала руйн╕вний заряд оголеним соском. ╤ дотепно, ╕ по-сво╓му ген╕ально в╕дзначила:

- Ми клоуни з╕ злими сокирами!

╤ в╕д робот╕в все посипалося, наче ╕ржава ╕ водночас палаюча стружка.

Ориг╕нальна Катерина, ця войовниця з босими ногами, в╕д яких виходять потоки смерт╕ та винищення. Ось взяла ╕ прошип╕ла, пославши блискавки з червоних соск╕в. А кожна блискавка пробила свою мету, розплющила ╖╖, витру╖ла ╕ розмазала.

Катерина взяла ╕, блискуче скелячись, трясучи грудьми, в╕д яких виходять блискуч╕ руб╕ни соск╕в ╕ те, що несе ан╕г╕ляц╕ю, видала:

- За горбом вирощують сокири буйн╕ голови с╕ч!

╤ д╕вчисько показало свою гостру ╕ рожеву мову. А в╕д робот╕в т╕льки розпечен╕ тр╕ски ╕ залишилися.

Вогняна Олена теж не дурниця. Взяла ╕ прошип╕ла, трясучи червоними сосками, ╕ погрожуючи вс╕х зм╕сти, ╕ розплющити:

- Але ж ╕ноземний отрима╓ в╕д нас д╕вок картеч!

╤ войовниця послала з соск╕в такий напористий вихор поразки, ╕ вогняно╖ пал╕три смерт╕. А соски у д╕вчини так╕ яскрав╕, а те, що походить в╕д них смертоносне, що трив╕ально диву╓шся, як проти такого в принцип╕ можна встояти.

А тут ще д╕вка, як п╕ддасть ╕ з╕ сво╖х гострих, босих н╕г. ╤ така руйнац╕я, що носи буквально згорта╓. А в╕д робот╕в йдуть розс╕чен╕ нашарування.

А ╢лизавета? Вона взагал╕ д╕вка супер! ╥й, по сут╕, все п╕двладне, в тому числ╕ ╕ те, що зда╓ться абсолютно нереальним. Ось ╕ роботи, отримавши розряд катюш╕ з босих н╕г д╕вчата, як задимяться ╕ як розколються. ╤ п╕дуть у пот╕к принцепс-плазми.

╢лизавета засп╕ва╓, розкриваючи рот з червоними губами:

- ╤ в зорян╕й висот╕, я гавкаю на фен╕!

╤ тут д╕вчинка, як в╕зьме ╕ по роботах довбане червоними сосками. ╤ випустить те, що згорта╓ метал у сушен╕ трубки. ╤ це д╕вчин╕ буквально вкотре плюнути.

╢лизавета знову в удар╕, посила╓ презенти полуничними сосками, руйнуючи робот╕в. А бос╕ ноги д╕вчата витягують колюч╕ винищення. А д╕вка вола╓:

- А розумниц╕ фортун╕ ╖й Богу не до вас!

╢лизавета п╕ддала босими п╕дошвами спокусливих, мускулистих н╕г. Пот╕м струсила з грудей презенти знищення та перемелювання субстанц╕й. ╤ ц╕ла низка робот╕в спалила.

П╕сля чого засп╕вала:

- Поки що на б╕лому св╕т╕...

Олена теж випустила голими пальцями н╕г потоки ан╕г╕ляц╕╖. Пот╕м з руб╕нових соск╕в спустила р╕знокольоров╕ бульбашки перетравлення та знищення. Спопелила ╖х ╕ випарувала.

П╕сля чого засп╕вала:

- Поки що на б╕лому св╕т╕...

Тут ╕ Катерина над╕слала босими ногами св╕й культурний проф╕ль, що вганя╓ механ╕чних мастодонт╕в у труну. А точн╕ше у засн╕жен╕ могили.

Дала блискавками. Пот╕м ╕з полуничних соск╕в, як п╕ддала блискучими кулями. Немов молотом по ковадл╕.

╤ прочирикала:

- Поки що на б╕лому св╕т╕, ╓ Гасконь!

╤ войовниця вишк╕рила сво╖ в╕ртуальн╕, але ц╕лком реальн╕ ╕кла.

╢лизавета дотепно пом╕тила, над╕славши голими пальчиками н╕г те, що стира╓ в трив╕альний порошок.

- У Рос╕╖ не в╕домо слово боягуз!

╤ войовниця, як викине з себе блискавки, точн╕ше, з оголених грудей. ╤ зася╓ вс╕ма ф╕брами душ╕. ╤ така вона виходить крута та каскадна баба.

Катерина теж босими ногами п╕ддала роботокосильн╕. Багатьох винищила, когось перекинула. А як пошле оголен╕ груди стовпи ╕нтенсивно╖ смерт╕ - залюбу╓шся!

А пот╕м засп╕ва╓:

- Не знати мен╕ кул╕, якщо ви не ма╓те рац╕╖!

Олена теж запустила босими пальчиками, знищення, розкришила робот╕в. П╕сля чого, прочир╕кала, одночасно даючи магоплазмов╕ черги з червоних соск╕в:

- У нас у рос╕ян найкращий у св╕т╕ смак...

╢фросин╕я п╕ддала витонченими пальчиками голих н╕г, пот╕м спустила приголомшливий укус ╕з грудей, а п╕сля прошип╕ла:

- Н╕що нам не до смаку, кр╕м слави!

╢лизавета хихикнула. Взяла й спустила з босих п'ят розжарений пот╕к вогняно╖ лави. Вивернула з робот╕в ус╕ запчастини. ╤ дотепно, причому скелячи зубки, проч╕рикала:

- Рука твоя тверда!

╤ в╕д оголених грудей знову над╕шле те, що приносить повний розгром, ╕ аншлюс ╕з заходом робототехн╕ки.

Катерина теж засп╕вала, при цьому, використовуючи для пальби сво╖ так╕ сильн╕ ╕ красив╕ бос╕ ноги. ╤ посилаючи те, що смерть приносить ╕з гарант╕╓ю. При цьому, цв╕р╕нькаючи:

- Ось в╕рна риса...

╤ в╕д оголених грудей знову послано пром╕ння, що випалю╓ все до попелу та вищого каскаду.

Нап╕вгола Олена теж не залиша╓ться осторонь. Вона сво╖ми точеними босими ногами посила╓ гостинц╕ ан╕г╕ляц╕╖. Пра╓ робот╕в. Пот╕м в╕д грудей викида╓ кул╕ магоплазми, як╕ п╕дсмажують металеву рать ╕ д╕вчина сп╕ва╓:

- Рос╕йського вишуканого стилю!

Прекрасна Катерина п╕дтриму╓ цей агресивний апломб. Спочатку пославши в╕д полуничних грудей те, що саме трощить. А пот╕м видавши гостинц╕ в╕д босих н╕г. Що також для робот╕в смертельно. Скеля б╕л╕ зуби ╕ цв╕р╕нькаючи:

- Я такою ж зухвалою була!

╢лизавета теж в╕дправила по супротивнику в╕д босих н╕г те, що зм╕та╓ м╕тлою магоплазмово╖ в╕дьми. Видала в╕д грудей ╕нтенсивну поразку. ╤ з╕м'яла купу робот╕в. Взяла цей ╕ржавий поп╕л.

П╕сля чого засп╕вала:

- Москва вп╕знала д╕вку...

Катерина в╕дправила по ворогов╕ щось поразка, в╕д сво╖х голеньких н╕жок. Пот╕м п╕ддала червоними сосками грудей, ╕ пронизливо, ╕ оглушливо зашип╕ла:

- Дуже сильною!

Олена, розгойдуючи сво╖м корпусом, ╕ яскраво-червоними сосками грудей посилаючи, щось з гарант╕╓ю велико╖ смертност╕ ╕ обп╕каюче, прочирикала:

- Ф╕нлянд╕я, ╤спан╕я, чи потужний Гондурас...

Катерина послала по супротивнику запалом ╕з пекучо╖ магоплазми, що походить в╕д босих, д╕вочих п'ят. Випустила блискавку в╕д полуничних соск╕в, ╕ оглушливо см╕ючись, засп╕вала:

- ╤ у ваших жилах теж ╓ вогонь...

╢лизавета, запустивши в╕д голо╖ п'яти к╕лька заряд╕в у шаховому порядку, проч╕рикала, скалячись:

- Дай Боже, щоб ця п╕сенька була ╕ про вас...

╤ в╕д палких соск╕в д╕вчата полет╕ли, в╕дливаючи вс╕ма кольорами веселки, блискавки. Роботи просто спопелилися в щебен╕.

Олена, огнезарно скелячись, видала, показавши зубки-клики. Адже вона д╕вка, скаж╕мо прямо, справна. ╤ босими ногами запустить кульов╕ блискавки, винищуючи механ╕чних супротивник╕в.

А як в╕д голих грудей вилетить розряд. Та вс╕х п╕дпалить ╕ засл╕пить! ╤ спалить до к╕сточок.

Войовниця засп╕вала:

- Де в╕ра, там сутичка.

Олена п╕дтримала п╕сню, видавши:

- Два слова та рукавичка!

П╕сля цього, босими ногами як витворить таке. Що нав╕ть Макар туди телят не ганяв. А з руб╕нових соск╕в вилетять, що несуть повний аут, вогнян╕ кул╕.

Катерина, ╕нтенсивно огризаючись блискавками, що походять в╕д ╖╖ грудей, паля вс╕х посп╕ль ╕ розплавляючи робот╕в у клоаку металу. А босими ногами ╕ зовс╕м творячи чудеса, видала:

- Поки що живе кохання!

╤ д╕вчата в ун╕сон розреготалися. ╤ почали шк╕рити зубки, випускаючи з них сонячн╕ зайчики.

╢лизавета, посилаючи босими пальчиками чергов╕ гостинц╕ ан╕г╕ляц╕╖, що винищують дуже сво╓р╕дних ворог╕в, взяла ╕ прошип╕ла.

- Ефес част╕ше, гр╕йте об долоню!

╤ в╕д грудей послала ц╕лий пот╕к бульбашок, що м╕нали все живе та неживе.

Золотоволоса Катерина знову метнула босими ногами смерть. Розкидала терм╕натор╕в на запчастини. Пот╕м блискавки, як пошле з соск╕в, що нав╕ть засв╕тилися червоним.

╤ проворку╓:

- Ти д╕вку голу не ч╕пай!

Ось ╕ Олена теж голими грудьми запустила те, що ╓ гостинцем ан╕г╕ляц╕╖. ╤ босими ногами д╕вчина, як в╕зьме, над╕шле багатобарвн╕ бульбашки. ╤ в╕длетять вони в╕д п'ят, перекинуться й грюкнуть, наче атомн╕ бомби.

Руда д╕вка засп╕вала:

- Т╕льки беззахисного не ч╕пай!

А тут ╕ Катерина насп╕ла. ╤ як почне ревти ╕ верещати. В╕д ╖╖ голосу в╕дл╕тають металев╕, розплавлен╕ уламки. ╤ д╕вки посилають бос╕ п╕дошви, а в них вуг╕лля винищування.

А д╕вчина взяла ╕ яскраво-червоними сосками послала те, що здатне звалити ╕ пропилити до гланд бойову машину.

╤ прочирикала:

- А ворога урою!

╢лизавета взяла ╕ дзв╕нко хихикнула. ╥╖ голосок, н╕би передзв╕н весняних бурульок у променях найяскрав╕шого у св╕т╕ сонця. А пот╕м узяла ╕ босою ногою послала ц╕лу бомбу з яскравими каскадами смерт╕. ╤ пот╕м червоним соском вивернулася така блискавка, що нав╕ть сн╕г забарвився у в╕дблиски заграви в╕д палаючих робот╕в.

Д╕вчина взяла ╕ дзв╕нко прочирикала:

- Ех, хв╕ст луска! Я гарна свиня!

Вогнезарна у сво╖й золот╕й крас╕, во╖нка Олена, вискалив зубки, взяла ╕ прошип╕ла:

- Бу Бу бу!

Над╕слала д╕вчина босими ногами подарунок ан╕г╕ляц╕╖, який укокошив ц╕лу парт╕ю робот╕в. А пот╕м, як завищить ╕ червоними сосками пошле в╕дблиски пекельного полум'я.

П╕сля чого, прошипить:

- Я, як качан капусти!

Войовниця з велико╖ л╕тери Олена, розгублено моргаючи та посилаючи найн╕жн╕шу усм╕шку, вимовила:

- Погра╓мо в Бурат╕но!

╤ руда дияволиця в╕зьме ╕ пошле в супротивника, сво╖ми засмаглими, босими ногами справжн╕й електрошокер. ╤ лупне з червоних соск╕в вогняними блискавками.

А тут уже Катерина сунулась. Босон╕ж ногами розмахалася, видала бульбашки видатно╖ смерт╕. Пот╕м ╕з полуничних соск╕в, як ллються струмен╕ вогненно╖ р╕дини. ╤ супостат спалаху╓. Гор╕тиме св╕чкою багатовим╕рного кал╕бру.

Катерина взяла та видала:

- Я люблю Труфальд╕но з пеналу!

╢лизавета взяла ╕ тупнула босою ногою сн╕гом. Пройшла величезна щ╕лина, роботи потрапляли до не╖. А пот╕м з малинових соск╕в полилися дуже бурхлив╕ води розплавленого металу, що виходить великими бульбашками.

Д╕вчина в'янула:

- Ех, пенале, пенале, не пеналь мене!

Златоволоса Олена взяла ╕ прочирикала на скрипц╕:

- Ех, бики!

╤ теж босими ногами виклика╓ крут╕ завихрення у кучугурах. А т╕ п╕дн╕маються, ╕ робот╕в з╕штовхують один з одним. ╤ розколюють на частини. Дуже ц╕каво, коли д╕вчина взяла ╕ червоними сосками теж над╕слала магоядерний заряд, рознесла з його допомогою ц╕лу армаду робот╕в.

А ось вогняна Олена теж послала босон╕ж, точеними н╕жками, ц╕лий каскад винищення електронних бойовик╕в. А пот╕м, руда д╕вка взяла ╕ вдарила руб╕новими сосками потужний стовп, що перемелю╓ вс╕ метали ╕ дуже круто.

Олена перев╕ряла:

- Силою терм╕натора буде бита пика!

Катерина взяла ╕ в╕дправила пальчиками голих н╕г вогняний диск, який буквально спалив багато робот╕в, роз╕брав ╖х на запчастини. А пот╕м над╕слала ультраграв╕тац╕йну хвилю в╕д полуничних соск╕в грудей, розгромивши ╕ роз╕бравши на запчастини механ╕чних мастодонт╕в.

Принц Баунт╕ свиснув, ╕ прошип╕в:

- Бунт ╕нтелекту у вас! Ми тебе зметем!

╢лизавета блискуче видала з шип╕нням св╕й оскал перлинними зубками. ╤ теж перед цим запустила дуже агресивну заграву сво╖ми босими, точеними ногами. ╤ покрутила стегнами, ╕ в╕д червоних соск╕в грудей випустила винищення смерт╕.

- Будемо по-зв╕рячому вбивати! ╤ на п'ять!

Золотоволоса Олена д╕яла також дуже агресивно. Ось взяла ╕ послала босими пальчиками кульову блискавку. Та пройшлася бойовиками-к╕боргами. ╤ в╕д руб╕нових соск╕в п╕шли так╕ руйн╕вн╕ елементи. ╤ сн╕г шипить та ╕он╕зу╓.

Д╕вчина агресивно видала, жуючи металевих тварин на дистанц╕╖:

- П'ять не просто цифра, а моя душа!

Вогняна Олена дотепно ╕ з оскалом на устах видала:

- Прагнула вгору душа твоя! Народишся знову з мр╕╓ю...

╤ руда войовниця, як послала босими ногами сво╖ розряди знищення та розплющування. ╤ в╕д робота прошилися гостр╕ та розпечен╕ павутинки ан╕г╕ляц╕╖.

П╕сля чого, п╕шли й блискавки в╕д полуничних соск╕в, посипалися вони огнезарним градом.

А пот╕м включила ╕ Катерина. Так вр╕зала сво╖ми босими ногами, що полет╕ли упир╕ та жорстк╕ подразники. А тут ╕з червоних соск╕в виверження зробили вулкани. ╤ вс╕х так взяли та попалили. Розсипалися ц╕ роботи, стрибали уламки, наче жаби по кучугурах.

Катерина захоплено засп╕вала:

- Але якщо ти копив, свиня, залишишся свинею!

╤ д╕вчата синхронно з╕ткнулися п'ята, так що посипалися ╕скри. А пот╕м з'╓дналися ╕ червоними сосками. ╤ теж п╕шли вогнян╕ блискавки. ╤ оплавили сл╕ди... Простяглися до замку. ╤ ця споруда затремт╕ла.

Принц Баунт╕ п╕дстрибнув ╕ теж ляснув хлопчачою п'ятою, при╓днавшись до д╕вчат. А пот╕м вигукнув:

- Д╕вчата, а трусики зняти?

Войовниц╕ з в╕дпов╕д╕ почали зривати з себе рештки одягу. ╤ це багато раз╕в додало ╖м сил. Д╕вчата зарядилися. ╤ почали викидати ╕з себе неск╕нченну енерг╕ю. А ст╕льки у них було безмежно╖ сили. Особливо багато блискучих блискавок виверга╓ться з лона Венери. ╤ так╕ затят╕ розкотист╕ потоки, що спалюють ╕ спопеляють найчисленн╕ш╕ полиц╕.

╤ згоря╓ нав╕ть самий чорний замок. Виходить тр╕щинами та потоками рудих мов полум'я. А потоки звиваються, наче танець зм╕й, ╕ не п╕д дудочкою фак╕ра, а ц╕лим оркестром. ╤ цей замок спалю╓ться, звертаючись у розпечений поп╕л.

Войовиц╕ хором, постукуючи босими, дуже витонченими н╕жками, ╕ ламаючи ус╕ перешкоди на завад╕ магоплазмовою енерг╕╓ю. А руб╕нов╕ соски п╕дн╕мали потоки г╕перплазми та завихрень дико╖ сили. Але найголовн╕ша мегаг╕перплазма вивергалася з лона Венери у симпатичних ╕ чудових д╕вчат-войовниць. Так╕ чудов╕ т╕ т╕ла. А чорний чи чорнильний замок. ╤ наск╕льки чудов╕ д╕вки, що можна сказати, войовниц╕, найвищий суперклас. ╤ таке витворили.

Замок рвонув, наче атомна бомба, ╕ провалився по сам╕ гланди в замети. Залишилася лише чорна д╕ра.

. РОЗД╤Л ╧ 18.

Д╕вчата-мутанти так ╕ не змогли намацати, хоч як╕сь зач╕пки у пошуках викрадач╕в м╕жгалактичного зорельоту. У цих умовах залишалося одне, згадати хоч щось ╕з славного минулого. А там було таке...

Д╕вчата тепер вели бойов╕ д╕╖, борючись на одном╕сних винищувачах. Як ╕ ран╕ше, нап╕вгол╕, в одних червоних, дуже тоненьких трусиках, красун╕ керували машинами за допомогою босих н╕г ╕ червоних сосок грудей.

╢лизавета натиснула на кнопки босими пальчиками. Обстр╕ляла обт╕каний винищувач, що скидався на касатку. Але лобова броня витримала. ╢лизавет╕ довелося маневрувати. ╤ намагатися зайти ворогов╕ у хв╕ст. Д╕вчина-блондинка була дуже спритною. ╥╖ бос╕ пальчики перем╕щалися сканером ╕ вибрали ц╕л╕. Недарма вона пройшла чудову бойову школу.

Починаючи з червня сорок першого року ╕ зак╕нчуючи ╕грами РПГ з нанохоб╕тами. Дуже вона прагнула вивернутися. Противник, зрештою, ╕ сам хот╕в зайти в хв╕ст.

У каб╕н╕ було жарко, ╕ засмагле т╕ло войовниц╕ стало блискучим, наче його змастили оливковою ол╕╓ю. Як гарно, коли сталев╕ плитки преса коричнев╕ та рель╓фн╕, наче шоколад, а тал╕я плавно звужу╓ться. А стегна у д╕вчини дуже мускулист╕, сталев╕ дроти м'яз╕в, перекочуються п╕д тонкою, але м╕цною бронзовою шк╕рою.

╢лизавета, це вт╕лення зв╕рино╖ сили та еротизму. А коли сканером рухаються ╖╖ червон╕ соски, то вивергаються потоки магоплазми.

Вт╕м, д╕вчина змушена вести маневрений б╕й. Що створю╓ певн╕ проблеми.

Але Катерина, ця д╕вчина з волоссям кольору сусального золота. Просто чудовий екземпляр войовниц╕. У н╕й по╓днання краси та сексуальност╕. Типова геро╖ня Голл╕вуду ╕ бореться з реальним асом.

Ось р╕знокольоров╕ потоки магоплазми потрапили по лоб╕ ╖╖ винищувача. Ста╓ в╕д цього спекотно. З гладкого лоб╕ка д╕вчини пада╓ перлина поту. Вона прошмигнула повз бронзово-рожеву щ╕чку ╕ шльопнула на дисплей сканера. Злегка зашип╕ло.

Катерина висловилася:

- Прямо, як бик, спочатку п╕д сокиру, а пот╕м п╕дсмажили!

╤ войовниця вишк╕рила сво╖ дуже гостр╕, перлинн╕ зубки. У н╕й ст╕льки захопленост╕. ╤ просто неземно╖ краси. Як таку д╕вчину та не полюбити. Ма╓ шарм.

╤ гол╕, кругл╕ п'ятки так╕ спокуслив╕ та сексуальн╕. Особливо коли вона ними по сканеру малю╓ в╕с╕мки. ╤ викручу╓ винищувач, намагаючись зайти у хв╕ст.

Во╖телька, звичайно ж, немов сплетена з м'яз╕в. У н╕й клекоче енерг╕я, немов ╕з вулкана, що виверга╓ться.

Але поки що перемога Катерин╕ не да╓ться. Вона намага╓ться маневрувати, але ╕ ╖╖ противник, теж не ликом шитий. Войовниця нервово перебира╓ босими пальчиками н╕г ╕ шипить:

- Н╕куди не п╕деш, волохата воша.

Щоправда, за штурвалом не воша, а жирна котлета з н╕жками, немов у таргана. Так, створили таке ось несусв╕тне диво кул╕нар╕╖ нанохоб╕т╕.

Ну н╕чого, рано, чи п╕зно противник прийде до свого к╕нця.

Вогняна Олена теж у сво╓му репертуар╕. Така рухлива, голонога, з тонкою, гнучкою ╕ дуже мускулистою тал╕╓ю. Таке д╕вчисько н╕кому не дасть спуску.

А ╖╖ м'язи? П╕д бронзовою шк╕рою перекочуються кульки м'яз╕в. Це ж╕нка-терм╕натор. Але при цьому, н╕жна та сексуальна. Хоча така сильна. ╤ дуже любить кохатися.

Скеля╓ сво╖, кольори слоново╖ к╕стки зубки ╕, насвистуючи, вимовля╓:

- У в╕ц╕ космосу та математики знайдуться романтики!

П╕сля чого, ворушачи босими пальчиками н╕г, намага╓ться зайти в тил потужному ворожому винищувачу. А той викида╓ бурхлив╕, шален╕ потоки маг╕чно╖ плазми та смертоносних ╕мпульс╕в.

Олена в╕д попадань червон╕╓ ╕ ╖╖ розпарю╓. ╤ крапельки поту ст╕кають по лощен╕й шк╕р╕ д╕вчинки. Який, мабуть, в╕д не╖ при╓мний запах ╕, певне, д╕вка апетитна. А така руда. Волосся ся╓, немов полум'я смолоскипа.

Олена, покручуючи стегнами, взяла ╕ прочирикала:

- Миша перемага╓ слона, а хитр╕сть силу! Т╕льки хитр╕сть да╓ться не з мишачими м╕зками!

Д╕вка-терм╕натор додала:

- Хитр╕сть лисиц╕ народжу╓ яскраву перемогу, чудову шубу у трофей!

╤ знову, як закрутить сво╖ми босими, точеними ногами. Ось це вже д╕вка. Справжня баба-богатир рудо╖ маст╕. ╤ ст╕льки у н╕й сексуально╖ енерг╕╖. Видатний типаж, здатний будь-яку морду перетворити на цеглу.

А як закрутиться Олена ╕ затрясе оголеними грудьми. А з червоних соск╕в посиплються ╕скри. ╤ ╖╖ винищувач закрутиться, наче заводна дзи╜а.

А Олена засп╕ва╓, скелячи так╕ блискуч╕, наче дзеркало перукаря, зубки:

- Н╕, не будуть золотими гори, Анжел╕ка ц╕ль перетне! ╤ встромить у боки Адольфа шпори - видасть повний Г╕тлеру розрахунок!

П╕сля чого, руда в╕зьме та розсм╕╓ться! ╤ рег╕т у не╖, немов у баби Яги, яка стягла в ╤ванки-дурника гусл╕-самогуди.

╢фросинья теж, не проти, пропищати ╕ бабахнути. Крутить за допомогою сво╖х босих н╕г винищувач навколо сво╓╖ ос╕. Розкручу╓ його у р╕зних паралелях. ╤ не забува╓ взяти ╕ прочер╕кати:

- Сколопендра! Виходжу на завивання!

╢фросинья, це просто чар╕вниця. Чи не д╕вчина, а справжн╕й г╕гант альтернативно╖ творчост╕ ан╕г╕ляц╕╖. Як розкрутить, ╕ як довбане тараном магоплазмового струменя по ворогу. Так, це д╕вка, яка ╓ справжн╕м скорп╕оном антиматер╕╖.

Войовниця вимовля╓:

- Ось моя ╕мпер╕я! Скинемо у пр╕рву вс╕ забобони!

╤ все-таки, ╢фросинья така ж╕нка, що може безпосередньо посунути зал╕зом по потилиц╕. ╤ в╕д не╖ не зменшиться. Вона во╖нка, народжена в якихось особливих темряв╕. Сут╕нки повного св╕тла. Спробуй з такою розберись.

Але д╕вка все одно викону╓ маневр ╕ намага╓ться вийти в хв╕ст, прозорливому ворогов╕.

А той дуже швидко ухиля╓ться. Не вп╕йма╓ш його в приц╕л.

╢фросинья гарчить:

- Та й слизький тип!

╢лизавета теж намага╓ться вловити супротивника. А той досить швидко ╖╖ жалить. ╤ не зайти до вразливого тилу. Д╕вчин╕ згадався по╓динок ╕з Т-4, що ма╓ подовжене дуло. Як важко зблизитись. Але б╕й виходив дуже веселим. Ех, не довелося во╖нкам битися з╕ сталевими к╕шками. А вони кусаються саме.

╢лизавета клацнула босими п╕дошвами ╕ пропищала:

- Ах, контроль над народжуван╕стю... Не актуально з нанохоб╕тами.

╤ знову д╕вчисько виверта╓ св╕й винищувач. Хоча, зда╓ться, ворога зачепила. Схоже, котлету п╕дсмажило.

╢лизавета сама соб╕ шепнула:

- А косм╕чна цукерка з цибулею чи часником?

╤ д╕вчина в╕дчула у соб╕ сильне почуття голоду. Адже вона д╕вка з оскалом барсу.

Яскравими сосками грудей покрутить на сканер╕. ╤ ав╕агармати, як затарахтять. ╤ давай молотити за вакуумом. ╤ свердлити у порожнеч╕ д╕рки, заповнюючи ╖х г╕перплазмою.

╢лизавета вигляда╓ тепер вкрай сексуально в тоненьких трусиках, що звива╓ться перед сканерами.

А ось ╕ Катерина дуже нав╕ть непогано вигляда╓, будучи майже позбавленим одягу. Вигляд у не╖ такий геро╖чний та сексуальний. Ось це д╕вка-терм╕натор. А при цьому, волосся кольору сусального золота, а бос╕ н╕жки ну так╕ моторн╕. ╤ пальчики рухаються, граючи захоплений мотив.

Катерина у певному план╕ ╓ ун╕ком. Хоча тут ус╕ чотири д╕вчата - войовниц╕ найвищого та мегаплазмового класу.

Катерина прокукарекала:

- У мене на ворога сила ╓ ╕ натиск... Але я в шкур╕ бика, от ╕ вся розмова!

╤ обидв╕ гол╕ п╕дошви у д╕вчини, як з╕ткнуться та виб'ють ╕скри. Як поллються р╕знокольоров╕ струмен╕ та каскади блискавок.

Д╕вча взяла ╕ нав╕ть показала мову. А через найкрут╕шу войовницю вилет╕ли клуби диму. А бос╕ ноги взяли ╕ закрутилися, наче пропелер.

Оце активна ж╕нка. ╤ хто ╖й потр╕бний? Король Людовик Чотирнадцятий, чи що?

Катерина сво╖ми полуничними сосками струснула. ╤ подумала, що навряд чи хтось згадав би короля Людов╕ка Чотирнадцятого, якби не Дюма. Так, була така особа колись у Франц╕╖.

╤ був у нього правнук Людов╕к П'ятнадцятий. Теж особист╕сть дуже видатна. Хоча, куди менш в╕дома у Рос╕╖, н╕ж король-сонце. ╤ справд╕, Людов╕к П'ятнадцятий виявився невдахою. Програв Великобритан╕╖ в╕йну за Канаду. Не надто досяг усп╕ху ╕ в ╕нших битвах.

Катерина хихикнула, погрозила сама соб╕ пальцем. Ледве в╕двол╕клася, ╕ ╖╖ вже накрила магоплазмова хвиля. ╤ так стало жарко. Катерина буквально червоно-бронзова.

Розчервон╕вшись, вона стала ще сексуальн╕ше ╕ крут╕ше, прил╕плювала погляди чолов╕к╕в. Хоча як╕ в не╖ були чолов╕ки? Тут одн╕ ╕нфантильн╕ нанохоб╕ти ╕ р╕зноман╕тн╕ монстри. З останн╕ми д╕вчина ╕ сама не проти переспати. Або з ельфами.

Катерина пробелькот╕ла:

- М╕й ласкавий та н╕жний ельф! Я так люблю тебе, не дрейф! М╕й лаг╕дний ╕ н╕жний ельф!

╤ во╖нка взяла ╕ золотим волоссям струснула. А ╖╖ пасма так╕ дорогоц╕нн╕. Уяв╕ть соб╕, наск╕льки красиво чисте сусальне золото.

А ось ╕ вогняна Олена. Така д╕вка крута. А соски у не╖ малинового кольору. Блискуч╕, в╕дбиваючи св╕тло з╕рок. А коли бос╕ пальчики ╖╖ н╕г ворушаться, ╕ в╕д сканера дають т╕н╕, ╕ нар╕зають кола по полях сканера.

Олена знову намага╓ться зайти у хв╕ст винищувача супротивника. ╥╖ власну машину, зда╓ться, кида╓, наче тр╕ску при шторм╕. Так, руд╕й красун╕ доводиться нелегко. Немов ╕шаку, пригн╕ченому кам╕нням.

Олена, закидаючи бос╕ н╕жки, засп╕вала:

- Ех, п╕д океаном! Ех, п╕д в╕трилами!

Вдарила одну свою круглу п'яточку об ╕ншу, ╕ продовжила:

- Ех, нам на багатства казково дивитись...

╤ вс╕ чотири д╕вчата дружно продзвен╕ли ср╕блястими голосами:

- Т╕льки шкода н╕хто не зна╓! Та й ми не зна╓мо сам╕! Ск╕льки золота нам треба! Ех ма, ск╕льки ми хочемо!

Руда Олена, у раз╕, вважала себе крутою кралей. ╤ ╖╖ руде волосся нагадувало полум'я багаття. ╤ багаття дуже пекучого. В╕д якого виходить жар.

Д╕вчина, шльопавши босими н╕жками, пропищала:

- Життя т╕льки мить, м╕ж минулим та майбутн╕м!

╤ крутнула стегнами. Д╕вчина взяла, розкрутилася, спробувала розкрутити винищувач. Але ворог в╕дступав. ╤ пот╕м вивертався ╕ ставив блоки. Зм╕щувався вакуум, ╕ тр╕щали нап╕впросторов╕ вим╕ри.

Олена була лютою д╕вкою, ╕ робила зашморг Мессера. Але ворог знову зум╕в в╕дхилитися. ╤ вислизнув. Немов бер╕зка ╕з сачка.

Олена взяла ╕ процокала:

- Ех, танк ╕з п╕нопласту!

Але сумною була рижуха, т╕льки в мр╕ях г╕тлер╕вських стерв'ятник╕в. А котлети ╖╖ не могли вивести ╕з р╕вноваги.

Олена взяла ╕ в'якнула:

- Ох, ск╕льки акул! ╤ нав╕ть Фр╕др╕х б╕й Рос╕╖ здув!

╤ взяла, як зареве...

╢фросинья дуже крута, зубки скеля. ╤ сво╖ми руб╕новими сосками трясе. А соски блискуч╕, ╕ в╕д них виходять блискавки. Д╕вчина, як в╕зьме ╕ прокриче:

- Зона, ах зона! Я хочу у ж╕ноч╕й бути в'язниц╕! Там повно ОМОНу, ╕ кийком по голов╕!

╢фросин╕я представила це, ╖╖ бос╕ н╕жки засмикалися. ╤ т╕ло в╕дчуло негу. Ось це справд╕ кайф. А може нав╕ть все таке чар╕вне та косм╕чне.

А тут ти з котлетами, такими жирними, вмоченими в соус╕, вою╓ш. ╢фросин╕я вир╕шила поки що, за допомогою бортового комп'ютера, подивитися, з чого роблять ╖╖ опонент╕в. Все ж таки смакота та ще. ╤ так╕ котлети апетитн╕ та п╕друм'янен╕.

Так виникла в кольор╕ голограма, ╕ перерахування в н╕й характеристик химерних вироб╕в кул╕нар╕╖. А тут так╕ запахи, наст╕льки все чудово.

А так ось, г╕брид страуса, апельсина та карася. Такий склад т╕╓╖ котлети, що бореться проти св╕тловолосо╖ та м'язово╖ ╢фросин╕╖. Так, видно проблемний вид живност╕. Не дуже з нею повою╓ш.

╢фросин╕я ╕з захопленням засп╕вала:

- ╤з фриц╕в робимо котлети! ╤ перекрили ╢н╕сей!

Таке ось дотепне д╕вчисько. У н╕й так╕ сили, подання енерг╕╖. ╤ ноги у не╖ так╕ чудов╕ та дуже сексуальн╕. Проти под╕бного д╕вча, якась котлета буде безсилою. А то й в╕дбивну можна зробити.

╢фросин╕я виконала прийом лисяча зм╕йка, пульнула кумулятивним розрядом ╕ в'якнула:

- З огидних д╕вчаток роблять в╕дбивн╕ котлети!

╤ знову босими п'яточками, як стукне.

╢лизавета сердилась все б╕льше ╕ б╕льше. Противник, наче невловимий бер╕зок, вислизав. А вона нагадувала незграбного пел╕кана. Який сво╖м сачком намага╓ться зловити, а все повз.

╢лизавета в лют╕ прошип╕ла:

- Ох вже ця матер╕я... ╤ сама не в╕рю я в ц╕ забобони!

Катерина, яка теж н╕як не могла сп╕ймати свою мету, запитала рад╕о напарницю:

- А ти що, в╕дьма?

╢лизавета ляснула сво╖ми голими, засмаглими кол╕нами ╕ в╕дпов╕ла:

- Ус╕ ми баби в╕дьми!

Д╕вчина явно нервувала. ╥╖ ноги тремт╕ли в╕д збудження.

А як╕ у ╢лизавети, велико╖ войовниц╕, червон╕ губки, наче цукров╕ уста. Вона, сама досконал╕сть - вт╕лення еротизму. Важко в╕д╕рвати погляд завжди голодному на секс чолов╕ков╕, в╕д под╕бних грудей. В╕д соск╕в, що сяють, наче червон╕ маки. Ох, наск╕льки прекрасна ця д╕вчина, в н╕й ст╕льки гармон╕╖ та повно св╕жо╖ стиглост╕.

Але ось войовниця н╕як не могла розгризти под╕бний гор╕шок ╕з вельми сильним противником. Ворог раз у раз зач╕пав ╖╖ винищувач. Ну, як таке можливо, щоб котлета так в╕ртуозно боролася.

╢лизавета вкрай злилася на нанохоб╕т╕в. Ц╕ безсмертн╕, але безмежно ╕нфантильн╕ ╕стоти начарували соковите засмажене м'ясо, здатне боротися не на життя, а на смерть.

╤ вони справд╕ билися, причому вм╕ло ╕ стр╕мко, пересуваючись ╕ вчасно розвертаючись.

╢лизавета з глибоким з╕тханням в╕дпов╕ла:

- О, м╕й б╕знес... Ти гориш, наче св╕чка з н╕трогл╕церину!

Так, було тут чого псувати.

Катерина теж не надто процв╕тала. Д╕вчина з золотим волоссям молотила ногами ╕ просипала:

- Нафарбувавши губи гутал╕ном, я виходжу на променад ... Ти Г╕тлер п╕дла худоба, тебе в╕дправлю в пекло!

Д╕вчина схрестила сво╖ витончен╕ бос╕ н╕жки. Вони в╕др╕знялися досконал╕стю форм, силою та гармон╕йн╕стю.

Свого часу ц╕ н╕жки тупот╕ли дорогами Велико╖ В╕тчизняно╖ В╕йни. Пройшли безл╕ч труднощ╕в. А коли йдеш боса, то це не так уже при╓мно, кожна г╕лочка, кожен горбок, кожна шишечка в╕дчува╓ться. Колють д╕вчин╕ гол╕ п╕дошви.

Катерина прошепот╕ла з посм╕шкою красун╕, яка не спить:

- Ех, н╕жки мо╖ ... Н╕жки босон╕жки! По морозу п'ятою, шльоп! Золот╕ коси!

Д╕вчина, справд╕, вт╕лення неземно╖ краси, чистий ангел. А як╕ у не╖ в╕╖. Уяв╕ть соб╕ золоте волосся та чорн╕ бр╕вки. Ось це ╕ ╓ красуня.

╤ прагне затиснути винищувач супротивника. Той, проте, не хоче п╕ддаватися. Немов ти ловиш сачком метелика. Катерина щебече ╕з захопленням, п╕дскакуючи:

- А ти мен╕ подоба╓шся! Подоба╓шся! Подоба╓шся!

╤ трясе сво╖ми повними, засмаглими, мов стигл╕ велик╕ абрикоси, грудьми. ╤ п╕дсп╕ву╓:

- ╤ для мене на св╕т╕ друга краще нема╓!

Катерина, звичайно ж, д╕вчина найвищого польоту та штибу. З нею н╕хто не може зр╕внятися в частин╕ чар╕вност╕ та кольору золотистого волосся. Таке ось спокусливе ╕ дивовижне д╕вчисько, що пройшло горнило не одн╕╓╖ в╕йни.

Але поки що здолати ворога не може. Немов ласо з╕сковзу╓ з бичачо╖ ши╖.

Катерина сво╖ми полуничними сосками трясе ╕ сп╕ва╓:

- А що нам потр╕бне Б╕лл╕? С╕м фут╕в п╕д килем!

Втомлю╓ться вже д╕вчина за котлетою, з н╕жками таргана, ганятися. Хоча ця ╖жа ╕ соковита. Але ж хочеться чогось ╕ншого. А не лише ц╕╓╖ в╕дверто╖ б╕л╕берди.

Задовбали нанохоб╕т╕. Вони ж так╕ ╕стоти, що можуть майже все, що дозволя╓ уявити людську уяву. Але так╕ ╕стоти, звичайно, за сво╓╖ феноменально╖ сили розм╕няли всемогутн╕сть на п'ятаки.

Вогняна Олена взяла та розгорнула св╕й винищувач. П╕шла нав╕ть на таран, але схибилася. Противник в╕дскочив, наче б╕льярдна куля в╕д кия.

Руда чорт╕вка сво╖ бос╕ ноги схрестила, ╕ труснула сво╖ми вогняними кучерями. Олена подумала, що мав кумедний прототип. Т╕льки ц╕й д╕вчин╕ не пощастило кохатися з ельфами. ╤ вона дуже багато пропустила. Адже руденька дияволиця змогла п╕знати багато та╖нств пристраст╕. А ╖╖ сильне, мускулисте т╕ло, здатне зносити багато непри╓мностей та негаразд╕в. ╤ зносити це з посм╕шкою.

Олена глянула на небо. Ск╕льки з╕рок. Вони розсипалися, мов руб╕ни, топази, аметисти, сапф╕ри, смарагди, д╕аманти. ╤ вс╕ ц╕ яскраво блискуч╕ коштовност╕ на чорному, оксамитовому килим╕ косм╕чного вакууму.

Руда дияволиця перев╕ряла:

- Праворуч море, л╕воруч гори! Спереду мох, ззаду ох!

╤ знову д╕вчисько рушило з ворогом на зближення. Вона пурхала, мов метелик, що ловить пухнастий пилок. А дияволиця, прямо скажемо, максимального р╕вня.

Олена просип╕ла:

- З╕рки, ах, з╕рки! З╕рки зорян╕ будь з╕ мною!

╤ войовниця показала свою довгу ╕ дуже спритну мову. Це взагал╕ така справа, б╕й. Ось коли вона сид╕ла в зас╕дц╕ ╕ полювала на н╕мця, про що думала. Щоб ╖╖ не сп╕ймали! Точн╕ше, не зас╕кли першою. Але взагал╕ чим Олена не лисиця? Ловить фриц╕в-зайц╕в у зас╕дц╕. Загалом, тридцятьчетв╕рка пор╕вняно невеликий танк, ╕ його зручно маскувати.

Ех, руда видала:

- Наш╕ танки бруду не бояться! Рос╕яни завжди вм╕ли битися!

А ось що можна сказати про ╢фросин╕ю? Чотири д╕вчата, як чотири маст╕ б╕ля карт. ╤ кожна по-сво╓му прекрасна та неповторна. ╤ дуже у цих д╕вчат розвинут╕ ╕нстинкти войовниць.

╢фросин╕я взяла ╕ засп╕вала:

- Будемо д╕вчат любити!

В╕йниц╕ дуже симпатичн╕: четв╕рка козирних карт. ╤ дуже грудаст╕ та мускулист╕. Д╕вчата з м'язами, як╕ рель╓фн╕, наче др╕т. Вони крутять, крутять, а котлети здолати не можуть!

╢фросинья з г╕ркотою вимовля╓:

- Чим др╕бн╕ша мета, тим важче потрапити, чим б╕льше амб╕ц╕╖, тим легше потрапити!

╢лизавета, це д╕вчина-орел, з волоссям б╕лим, але в╕дливаючим синьовою, пальнула по ворогу. Плеснула босими ногами ╕ прочирикала, скалячи зубки:

- Хто розм╕ню╓ себе на п'ятаки - лиша╓ться без ламаного гроша!

П╕сля чого, послала з червоних соск╕в яскрав╕, густим водоспадом ╕скри, що сипляться.

Д╕вчин╕ нарешт╕ вдалося зачепити винищувач противника, ╕ ╓мн╕сть, у як╕й плавала котлета, запалала.

╢лизавета дотепно в╕дпов╕ла:

- Не зм╕нюй життя на п'ятаки, знец╕ниш ╕снування до ламаного гроша!

Сонцезарна красуня Катерина теж розгорнула св╕й винищувач. Випустила смертельний розряд. Дещо п╕дкосила противника ╕ видала:

- Хто прода╓ться за ламаний гр╕ш, отриму╓ по п'ятака!

╤ красуня Катерина шльопнула босими н╕жками по екрану сканера. Ворухнула спритними пальчиками. Так, це д╕вчисько просто чар╕вне у сво╖й грац╕йн╕й манер╕ боротися.

Н╕мц╕ отримували в╕д не╖ по мордах, ╕ несли колосальну шкоду в╕д д╕вочих батальйон╕в.

Катерина дотепно заявила:

- Посули золотих г╕р, не варт╕ й ламаного гроша!

╤ круглими, босими п'яточками, як д╕вчисько та ворухне. Вона, просто, милашка з милашок.

Ось так╕ д╕вчата й вершать ╕стор╕ю! У н╕й сила дюжини богатир╕в, а в ум╕нн╕ спокушати, не зр╕вня╓ться нав╕ть Еммануель.

Така войовниця коня босоногим кроком обжене, а в хату, що пала╓, безстрашно шльопаючи босими п╕дошвами, ув╕йде!

А вогняна Олена ╕ зовс╕м д╕вчина-принадн╕сть. Вт╕лення гр╕ховно╖ краси та спокуси. Так ось, у н╕й безодня дотепност╕.

Руда дияволиця прочирикала:

- Купившись на об╕цянки золотих г╕р, залиша╓шся без ламаного гроша ╕ з побитим п'ятаком!

Дотепно висловилася руда. ╤ сво╖ми босими н╕жками провела в╕с╕мку. ╤ труснула розк╕шними стегнами. Адже це д╕вчина, про яку ╕з задоволенням написав би Лермонтов ц╕лу поему. Ген╕альна ╕, водночас, дика! Просто принадн╕сть ╕ шедевр рудо╖ маст╕!

У н╕й вогняна поез╕я та стих╕я. Ось знайшла красуня спос╕б ╕ п╕дбила машину, де маневрувала котлета. ╤ дуже нав╕ть вправно зробила, п╕сля чого кинулася на добивання.

Дотепно пом╕тивши:

- Золот╕ гори найнедоступн╕ш╕ з вершин!

╤ в╕д полуничних соск╕в, як над╕шле густу ╕ довгу ╕скру. П╕сля чого агресивно заявила:

- Золот╕ гори видобуваються мечем з╕ стал╕ п╕д командуванням того, хто не зм╕ню╓ розум на п'ятаки!

А ось ╢фросинья, теж д╕вчисько не з простих р╕шень. Випустила з руб╕нового соска м╕хур з зосередженням магоплазми, що перелива╓ться, ╕ видала:

- Якщо розум не вартий ╕ гроша, уста викидають золот╕ гори!

А краса у д╕вчинки, прямо скажемо, писана! ╤ постать така гарна, ╕ стегна розк╕шн╕ сильн╕. А пальчики босих н╕жок дуже спритн╕ та швидк╕. Це д╕вчина, яка здатна переставити з╕рки у галактиц╕.

╤ язичок викида╓ афоризми:

- Спочатку пол╕тики об╕цяють золот╕ гори, пот╕м посилаю помирати за ламан╕ грош╕!

╤ хто скаже, що д╕вчина-терм╕натор не ма╓ рац╕╖? Вона натуральна б╕лявка. Волосся б╕ле, наче сн╕г. ╤ в╕д не╖ в╕длива╓ св╕ж╕стю та зимовим ароматом.

╤ разом з тим, д╕вчина дуже гаряча. Ось знову говорить дуже дотепно:

- Пол╕тик, який об╕ця╓ золот╕ гори, не приносить золот╕ яйця!

╤ сво╖ми босими н╕жками трясе та в╕дбива╓ чеч╕тку на сканер╕. ╤ грають теги, ╕ розходяться рухлив╕ пульсари.

╢фросин╕я вимовля╓:

- Пол╕тик любить об╕цяти м╕сяць, але собаче життя, гарантовано, отриму╓ ласий на дармову к╕стку!

╢лизавета, теж д╕вчисько з замашками терм╕натора, дуже спритно послала магоплазмов╕ бульбашки голою, засмаглою кол╕ном. Пот╕м висловилася, виблискуючи перлинними зубками:

- Не об╕цяй пол╕тик золот╕ гори, ╕ тебе здадуть за м╕дний гр╕ш!

А як╕ у не╖ н╕жки? Дуже смагляве на тл╕ б╕ле, з блакитом волосся. Як це сексуально та красиво. Нав╕ть просто чудово, коли ╖╖ бос╕ пальчики ворушаться та граються.

А з вуст луна╓:

- Хочеш, щоб тебе не продали за п'ятак, не сули золотих г╕р!

А уста у д╕вчини ароматн╕ ╕ солодш╕ за стиглий кавун. Нарешт╕ машина, яку вела котлета, спалахнула блакитним вогником. ╤ почала розвалюватися. ╤ в╕д не╖ на вс╕ боки в╕дл╕тали шматки та обгор╕л╕ запчастини.

А сам╕ котлета сильно п╕дгор╕ла, ╕ в╕д не╖ шип╕ло, наче в╕д св╕жого шашлику, засмаженого на багатт╕.

╢лизавета в╕дчула, як ╖╖ голими п'ятами проносяться розряди. Д╕вчина пискнула:

- По ногах, як по асфальту!

╤ добила нарешт╕ залишки винищувача потоками магоплазми. Адже вона во╖нка найг╕ршого образу.

А груди... Де ще знайти так╕ червон╕ соски, що палають жаром? Вони горять наче вуг╕лля. ╤ обпалюють уяву чолов╕к╕в. Причому розпалюючи ╖х до найвищо╖ точки.

А ось Катерина знову зайшла ворогов╕ з хвоста. ╤ п╕дчепила таки, цього людожера. ╤ той спалахнув, опускаючи помаранчеве полум'я. Д╕вчина почувала себе постаттю, яка ставить мат королю, ╕ засп╕вала:

- П╕шак проходить у ферз╕, пол╕тик не проходить без об╕цянки кар'╓ри, рахуючи тебе за п╕шака!

Золотоволоса красуня, як завжди, у не╖ просто не може бути дотепною. При цьому р╕дк╕сна по яскравост╕ краса по╓дну╓ться з дуже рухливим ╕ гнучким т╕лом. Така войовниця просто не може не бути першою. Але що робити, коли ╕ три тво╖ напарниц╕ не менш чудов╕?

Проте Катерина таки примудря╓ться збити свого агресивного опонента. ╤ котлета спалилася. А д╕вчина видала:

- У пол╕тиц╕, як у шахах, т╕льки цейтнот ╕з самого початку, а мат луна╓ пост╕йно!

Золотоволосе д╕вчисько було дуже задоволене. Нарешт╕ вир╕шила завдання.

Натиснула ╕ вогняна Олена. Вона д╕вчина з характером. ╤ ╖╖ масть така руда, ╕ така ╕скриста. ╤ волосся в╕дда╓ м╕дно-червоним. А ноги бос╕, ╕ дуже спритн╕. У них жилки, наче з╕ стал╕. Естетично привабливе це д╕вчисько. ╤ вир╕зня╓ться рель╓фною мускулатурою.

У н╕й багато яскравого таланту войовниц╕.

Олена прочирикала:

-Поведешся на промову тих, хто об╕ця╓ золот╕ гори, потребуватимеш золотих зуб╕в!

╤ п'ятою голою натисне. ╤ переверта╓ винищувач. ╤ п╕де на тотальне зближення. А ворог вже готовий. Горить, наче п╕онерське багаття. ╤ в╕д котлети жирн╕, палаюч╕ бризки розл╕таються.

Олена висловилася в манер╕ рудо╖ гарп╕╖:

- Золото, ц╕нний метал, доки його не переводять на гори об╕цянок!

А ╖╖ груди з полуничними сосками ворухнулися, наче буйки на прибо╖. Круталась ╕ вилет╕ла стр╕ла з магоплазми. Потрапила в сканер, трохи оплавила прозору поверхню.

Олена з╕тхнувши в╕дпов╕ла:

- Як часто людей приваблю╓ не реальне золоте серце, а уявн╕ золот╕ гори!

З╕ сво╖м рудим волоссям д╕вчина нагадувала вт╕лення демон╕чно╖ сили. А котлета, випустивши апетитний запах, розсипалася.

╢фросинья теж на сво╓му, дуже стр╕мкому винищувач╕. П╕дпалила машинку та в╕дзначила:

- Золотий об╕цянок - ненад╕йний ст╕лець!

Войовниця добивала подряпану ╕ палаючу котлету. Погрожувала тараном.

╤ швидко керувала винищувачем за допомогою босих, точених н╕жок.

При цьому ╢фросин╕я видала черговий, дуже ╖дкий афоризм:

- Золото надто м'який метал, щоб об╕цяти гору, спорудити фундамент благополуччя!

╤ показала св╕й дуже довгий, схожий на бат╕г, язичок. А котлета, це безглузде породження фантаз╕╖ нанохоб╕т╕в, випарувалося.

Ось ╕ голограма принца Баунт╕ з'явилася. В╕чний хлопчик прорев╕в:

- А ви можете боротись ╕ на п╕двищених тонах! Противники були класн╕.

╢лизавета ╕з цим охоче погодилася:

- Ц╕лком! Я нав╕ть почала психовати!

Хлопчик, що розм╕няв другий м╕льйон рок╕в, ╕з захопленням п╕дняв брови ╕ засп╕вав:

-Чи то ще буде! Чи то ще буде! Чи то ще буде! Ой ой ой!

. РОЗД╤Л ╧ 19.

Д╕вчата так н╕чого й не намацали, плаваючи у ментальних шарах атмосфери.

╢лизавета махнула сво╓ю босою, точеною ногою ╕ запропонувала:

- Давайте подивимося к╕но про наш╕ подвиги у в╕йн╕ з Тал╕баном!

Катерина кивнула з усм╕шкою:

- ╤ найголовн╕ше, тут жодних переб╕льшень нема╓. Хоча там ╕ ц╕лу команду б╕йц╕в показано.

Олена, натиснувши босими пальчиками ноги на кнопку джойстика, включила величезну, тривим╕рну голограму, ╕ з'явилося фантастично прекрасне та динам╕чне зображення;

╤ босоног╕ в б╕к╕н╕ д╕вчата борються з люттю.

Знаменита четв╕рка бореться б╕ля селища Близькосх╕дний.

╢лизавета да╓ чергу ╕ кида╓ босими пальчиками гранату ноги.

Розрива╓ афганц╕в ╕ пищить:

- Слава епос╕ комун╕зму!

Катерина теж стр╕ля╓ по ворогов╕. Скошу╓ ворог╕в, жбурля╓ босими ногами вбивчо╖ сили гранати ╕ пищить:

- За В╕тчизну нашу мат╕р!

Олена чергою з кулемета скосила шеренгу афганц╕в. Кинула голою п'ятою руйн╕вну лимонку ╕ гаркнула:

- За СРСР!

Катерина теж довбала супротивника, зр╕зала масу ╕сламських во╖н╕в ╕ пропищала:

- За св╕т комун╕зму!

╤ теж, як жбурне руйн╕вно╖ ╕ незм╕рно╖ сили презент смерт╕ пальчиками босих н╕г. ╤ кап╕тально ворог╕в порвала.

Ось це д╕вчата, просто супер...

╢лизавета пом╕тила, скошуючи наступаючих афганц╕в:

- Прут вони буквально, як сарана!

╤ д╕вчина знову жбурнула в ворога гранату голою п'ятою. ╤ неабияк ворог╕в порвала.

Катерина теж, як лупне влучною чергою по ╕сламських солдатах. Кап╕тально викосить ╖х ╕ проворку╓:

- За Рос╕ю!

╤ знову босими пальчиками ноги метне заб╕йний подарунок смерт╕.

Олена, ведучи вогонь по супротивнику ╕ буквально скошуючи афганц╕в, зр╕зуючи ╖х, немов культиватором, пискнула:

- За Батьк╕вщину-мати!

╢фросин╕я, зрубуючи ворог╕в ╕ реально викошуючи во╖н╕в ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖ тал╕б╕в, ╕ вибиваючи ╖х курганами, видала:

- За В╕тчизну та нов╕ перемоги!

╤ знову, як жбурне вбивчо╖ сили гранату пальчиками босих, точених н╕г.

Д╕вчата кап╕тально роз╕йшлися. ╤ лупили вищу к╕льк╕сть арм╕╖ Тал╕бану. ╤ наставали великими потоками.

Б'╓ться ╕ на танку, цей безсмертний ек╕паж ╢лизавети з д╕вчатами, як╕ мутанти, ╕ в 2024 роц╕, воюючи з тал╕бами, ще молодш╕ ╕ св╕ж╕ш╕, н╕ж в╕с╕мдесят рок╕в тому, коли вони билися з г╕тлер╕вцями п╕д час Друго╖ св╕тово╖ в╕йни.

Д╕вчата тут теж в одному лише б╕к╕н╕ та бос╕. ╤ при цьому чудово воюють. У Афган╕стану танки застар╕л╕ та г╕рш╕ за як╕стю, н╕ж рос╕йськ╕, але ╖х досить багато.

Деяк╕ машини ум╕льц╕ ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖ виготовляли ╕з дерева. Що, сл╕д сказати, дуже прогресивно.

╢лизавета за допомогою босих пальчик╕в н╕г робить постр╕л ╕ пробива╓ афганський танк, п╕сля чого гарчить:

- Я найкрут╕ша баба у св╕т╕!

Катерина теж довбане, використовуючи голу п'яту, рознесе супротивника ╕ пискне:

- За СРСР!

Олена, недовго думаючи, вистр╕лить у противника. Роз╕рве його на частини ╕ пискне:

- За комун╕зм!

╢фросин╕╖ теж, як вр╕же по ворогу. Роз╕б'╓ танк афганц╕в ╕ в'якне:

- За В╕тчизну до к╕нця!

╤ це д╕вчата, вони просто супер. Проти таких н╕як╕ сили не встоять. ╤ вони, войовниц╕, во╕стину найкрут╕ш╕ та хортн╕. ╤ проти них н╕хто не зможе виступити.

╤ якщо вони стали битися, то це буде просто б╕й г╕перменок.

╤ ╢лизавета знову пальне за допомогою босих пальчик╕в н╕г ╕ пискне:

- За новий СРСР!

Катерина теж по черз╕ вистр╕лила у супротивника ╕ заявила:

- Так, президент, кер╕вник, м'яко кажучи, не дуже! ╤ з Укра╖ною ведемо в╕йну, ╕ з тал╕бами, вже загинуло за нього багато людей.

╤ д╕вчисько покрутило голою, круглою п'ятою.

Олена продовжувала молотити афганц╕в ╕ прочирикала:

- За великий комун╕зм у СРСР!

╤ босими пальчиками ноги додала саме руйн╕вне та вбивче!

╤ пот╕м, як лупне д╕вчина ╢фросин╕╖. ╤ рознесе ворога ╕ пискне:

- За Богиню Ладу!

Ось це ╖хн╕й бойовий наступ.

╤ войовниц╕, як стали косити противник╕в, ╕ як вони ╖м не давали пощади, винищуючи афганц╕в.

╢лизавета теж стр╕льнула по супротивнику, ╕ теж застосувала голу п'яту ╕ проворкувала:

- За комун╕зм у кра╖н╕ порад!

╤ ось вона, яка бойова та войовнича баба.

Ось уже й з неба афганц╕в молотять.

Анастас╕я В╕дьмакова у бою дуже гаряча. ╤ трощить ус╕х посп╕ль. ╤ в неб╕ збива╓ афганськ╕ л╕таки, ╕ завда╓ удар╕в ╕ суходолом. Ось таке д╕вчисько агресивне.

╤ вона засп╕вала з╕ см╕шком:

- За В╕тчизну нашу мат╕р, ус╕х тал╕б╕в вбивати!

Акул╕на Орлова п╕дтвердила, вишк╕ривши зубки:

- Справд╕, дух ╓ б╕с, на СРСР пол╕з!

╤ збила войовниця черговий афганський л╕так.

М╕рабела Магн╕тна, крушивши во╖н╕в ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖ тал╕б╕в у неб╕ та на суш╕, при цьому, використовуючи бос╕ пальчики н╕г, вякнула:

- За нашу Батьк╕вщину!

Ось така бойова у неб╕ бореться тр╕ада. ╤ вона молотить афганц╕в ╕з великою ╕нтенсивн╕стю. ╤ ворог╕в кап╕тально збива╓.

Акул╕на Орлова натиснула на кнопки голою п'ятою ╕ в'янула:

- За велику нашу кра╖ну!

╤ як п╕дморгне сво╖м напарницям.

╤ знову збива╓ афганц╕в. ╤ це дуже агресивн╕ у д╕вчат заскочки.

Анастас╕я прочирикала з посм╕шкою, вискакувавши зубки, збиваючи афганських льотчик╕в:

- Ми, ╓ войовниц╕, що переможуть будь-яку арм╕ю!

╤ знову п╕дбила афганську машину.

Так, д╕вки тут взялися за винищення во╖н╕в ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖ кап╕тально. ╤ трощать...

Оленка теж б'╓ться в╕дчайдушно, ╕ показу╓ св╕й найвищий п╕лотаж. ╤ збива╓ ворог╕в, наче вони макети.

А тал╕би все л╕зуть та л╕зуть. ╤ ╖х убивають у колосальних к╕лькостях.

Оленка жбурнула босими пальчиками н╕жок, щось заб╕йне ╕ засп╕вала:

- Ми б╕л╕ вовчиц╕!

Анюта з цим погодилася, викошуючи без церемон╕й супротивник╕в:

- А ми найкращ╕ у св╕т╕!

╤ теж п╕ддала гранату голою п'ятою.

╤ ось Алла теж стр╕ля╓ з кулемета. ╤ вибива╓ масу афганц╕в ╕ реве:

- Слава епос╕ комун╕зму!

Мар╕я теж дуже влучно стр╕ля╓ афганцями. ╤ вибива╓ ╖х кап╕тально. ╤ теж кида╓ гранати, використовуючи бос╕ пальчики н╕жок. ╤ кричить:

- Слава Сварогу!

Ол╕мп╕ада теж б'╓ по супротивнику з величезною, вбивчою силою. Скошу╓ ворог╕в з ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖ та пищить:

- За весь св╕т у епос╕ комун╕зму!

╤ знову д╕вчина скеля╓ зуби ╕ влучно стр╕ля╓ по ворогов╕.

╤ Маруся теж по афганцям пише. ╤ червоним соском натиска╓ кнопку базуки, ╕ вибива╓ противник╕в, ╕ пищить:

- За Русь велику!

Ось так╕ д╕вчата.

А ось Мотрона, як по афганцям довба╓, використовуючи бос╕ пальчики н╕г, трощить супротивника з Тал╕бану ╕ верещить:

- За В╕тчизну та свободу до к╕нця!

Ось це д╕вки п╕шли, ╕ як афганц╕в молотять - просто жах. ╤ йде буквально тотальне та загальне ╖х винищення. Мабуть, у афганц╕в настали дуже поган╕ дн╕.

Оленка в╕дзначила, ведучи вогонь по афганцям та ╖х скошуючи:

- Це Батьк╕вщина моя!

╤ голою п'ятою, як п╕ддасть вбивчий подарунок ан╕г╕ляц╕╖.

Ось це д╕вки, скаж╕мо, супер.

Анюта агресивно в╕дзначила, стр╕ляючи по афганцям:

- Слава комун╕зму!

Бойова Алла, ведучи вогонь, ╕ натискаючи червоним соском на кнопки базуки, пискнула:

- Героям слава!

╤ Мар╕я, довбаючи супротивника вбивчою силою, проворкувала:

- Найкласн╕ш╕й Батьк╕вщин╕ - слава!

Ол╕мп╕ада додала, руйнуючи ворог╕в ╕ показуючи п╕двищен╕ обороти:

- Найкв╕тн╕ш╕й кра╖н╕, велика слава!

Мотрона, довбаючи супротивника ╕ використовуючи бос╕ пальчики н╕жок при стр╕льб╕, взяла ╕ пискнула:

- ╤ найкрут╕шим войовницям, слава!

Маруся, теж строчачи по ворогах ╕ буквально викошуючи ╖х, оглушливо проворкувала:

- ╤ СРСР теж велика слава на в╕ки!

╤ д╕вчата хором засп╕вали:

- Буде людям щастя,

Щастя на в╕ки...

У Радянсько╖ влади -

Сила велика!

╤ войовниц╕, як розсм╕яються на всю горлянку. ╤ вискалять зубки.

Оленка з посм╕шкою в╕дзначила:

- За нашу Батьк╕вщину ми серце в╕ддамо!

Анюта з люттю продовжила:

- ╤ висто╓мо, ╕ переможемо!

Отак╕ вони, скаж╕мо прямо, чудов╕ д╕вчата. ╤ ╖м дуже подоба╓ться боротися на повну силу.

А ось ╕ Олег Рибаков, ╕ Маргарита Коршунова у бою.

Хлопчик ╕ д╕вчинка, на вигляд д╕ти рок╕в дванадцяти, а насправд╕ безсмертн╕ влучники, так агресивно борються. Що проти них н╕чого не всто╖ть.

Оленка, скелячи зубки ╕ зрубуючи супротивник╕в з Тал╕бану, з посм╕шкою просп╕вала:

- За св╕тле завтра ми битимемося!

Анюта, ведучи вогонь ╕ жбурляючи бомби босими пальчиками н╕г, додала:

- А наш бронепо╖зд встиг роз╕гнатися!

╤ руда Алла, п╕дскакуючи ╕ звиваючись, додала, п╕дморгуючи:

- Давай ц╕луватись!

Олег Рибаков пров╕в мечами млин, зрубуючи голови афганцям, ╕ пискнув:

- Слава наш╕й В╕тчизн╕!

╤ хлопчик босими пальчиками н╕жок запустив убивчий подарунок смерт╕.

Д╕вчинка теж мечами прорубав прийом метелика. Зр╕зала супротивника ╕ пискнула:

- Слава радянському строю!

╤ теж босими пальчиками н╕г покине презенти ан╕г╕ляц╕╖, знищуючи ворог╕в.

╤ д╕ти, круша противника хором просп╕вали:

- В╕рю, весь св╕т прокинеться,

Буде к╕нець Тал╕бану...

Яскраво засв╕тить сонце,

Злих ус╕х ворог╕в пошмата╓мо!

Д╕ти, справд╕, дуже крут╕ б╕йц╕. А ще вони й свистять, обрушуючи на супротивника, ц╕лу хмару оглушених ╕ одурманених ворон. ╤ це надзвичайно круто.

Олег, рубаючи афганц╕в, з усм╕шкою зазначив:

- З нами юн╕сть ус╕╓╖ планети,

Наш всесв╕тн╕й будзаг╕н!

╤ хлопчик голою п'ятою п╕ддав руйн╕вний подарунок смерт╕.

Маргарита Магн╕тна, руйнуючи ╕сламських во╖н╕в, теж прочирикала, вискакувавши зубки:

- Кроку╓ народ ус╕╓ю кра╖ною в комун╕зм!

╤ теж, як рубанет по ╕сламських шеренгах. ╤ це, треба сказати, дуже жорстоко ╕ круто.

А тим часом тал╕би захопили в полон хлопчика рок╕в чотирнадцяти. Вони його под╕лили ╕ прив'язали до дерева. П╕сля чого спочатку випороли, розполосувавши шк╕ру до кров╕.

Пот╕м посипали рани п╕дл╕тка с╕ллю. ╤ це було так жорстоко. ╤ зрештою замучили хлопця до смерт╕.

╤ знову йдуть жорсток╕ бо╖...

╤ за позиц╕ями Тал╕бану б'ють рос╕йськ╕ штурмовики, використовуючи ав╕ац╕ю. ╤ тут дубасять афганц╕в та ракети. А вони вс╕ л╕зуть ╕ л╕зуть, наче жаба на корч.

╤ ц╕л╕ кургани труп╕в залишають за собою.

Маргарита з посм╕шкою засп╕вала:

- За св╕тле завтра ми битимемося!

╤ Олег, рубаючи афганц╕в, гаркнув:

- Зум╕ли роз╕братися!

╤ хлопчик знову босими пальчиками н╕г, як метне вбивчу силу гранату.

╤ цих афганц╕в так впевнено ╕ хвацько молотять.

Ось це д╕ти - справжн╕ монстри.

╤ борються безсмертн╕ створ╕ння босон╕ж, ╕ дуже активно трощать противник╕в.

А ось у б╕й вступа╓ ╕ танк ╕з Н╕меччини.

Герда та ╖╖ ек╕паж вступають у битву з афганцями.

╤ д╕вчина стр╕ля╓ за допомогою босих пальчик╕в н╕г ╕ бурку╓:

- Слава ╕деям комун╕зму!

Шарлота, яка веде вогонь за нею, п╕дтверджу╓:

- ╤деям радянського ладу слава!

Христина, паля по супротивнику за допомогою босих пальчик╕в н╕жок, верещить:

- За нов╕ св╕тл╕ ╕деали!

╤ теж дуже влучно б'╓ по ворогов╕.

╤ афганцям кап╕тально д╕ста╓ться.

╤ Магда стр╕ля╓ в супротивника ╕ верещить, скелячи зубки:

- Слава наш╕й В╕тчизн╕!

╤ теж, як лупне за допомогою босих пальчик╕в н╕жок, по ворогов╕.

Ось це бойов╕, скаж╕мо прямо, д╕вки.

Герда, стр╕ляючи в супротивника, прочирикала:

- За Рос╕ю та перемогу до к╕нця!

╤ знову лупне, цього разу, застосувавши в натисканн╕ на кнопку джойстика, червоний сосок.

Ось так╕ д╕вчата. Вони зубаст╕ ╕ ╕класт╕, ╕ будь-кого порвати можуть.

Шарлота взяла ╕ агресивно засп╕вала, вискакувавши зубки:

- Африка жахлива, так, так. так!

Африка небезпечна, так, так, так!

Не ход╕ть д╕вки - до Африки гуляти!

Христина, вискалив зубки ╕ лупнув по противнику, видала:

- Не ход╕ть д╕вки босими по ╕мл╕!

╤ голою п'ятою, як п╕ддасть по ворогов╕.

Ось це баби - вс╕м бабам баби!

╤ афганц╕в збивають ╕ знищують, не знаючи жалю.

Магда, ведучи вогонь по супротивнику, ╕ його буквально зм╕таючи, агресивно видала:

- Я найсильн╕ша у св╕т╕!

╤ теж, як вл╕пить за допомогою босих пальчик╕в н╕жок. Ось це д╕вчисько.

Потр╕бно сказати, що просто ультра!

Ось ц╕ д╕вчата, як взялися за Тал╕бан, ╕ б'ють в╕дб╕йними молотками.

А тал╕би катували рос╕йську комсомолку. Спочатку под╕ли до гола. Пот╕м почали лити воду. Спочатку гарячу - окр╕п, пот╕м холодну. Пот╕м, як стали бити розпеченим дротом.

╤ це було так жорстоко. А пот╕м знову тортури та вогник до босих п'ят д╕вчини. ╤ дуже ╖╖ жорстоко помучили. ╤ почали пот╕м лити кислоту, що ще болюч╕ше.

╤ теж д╕вку закатували до смерт╕.

╤ пот╕м ╖╖ скелет узяли та покрили позолотою, ╕ пов╕сили на загальний огляд. ╤ це було надзвичайно жорстоко.

Ось таку м╕ць демонстрував Тал╕бан. ╤ спробуй ╕з такою кра╖ною ти потягатись. Адже хочеться мати д╕тей д╕вчатам. А ним розр╕зають животи. ╤ поводяться дуже жорстоко.

Бо╖, м╕ж ╕ншим, палають, наче полум'я пекла.

Олег Рибаков, рубаючи супротивника, засп╕вав:

- Слава епос╕ комун╕зму!

╤ хлопчик знову босими пальчиками н╕жок, як жбурне вбивчий подарунок смерт╕

Маргарита Коршунова, рубаючи афганц╕в, пискнула:

- За СРСР!

╤ кине босими пальчиками н╕жок те, що приносить масову загибель. Так, проти таких д╕вчат н╕кому не встояти.

Хлопчик ╕ д╕вчинка в повному ╕ лютому азарт╕ та бойовому заряд╕.

Олег, рубаючи мечами афганц╕в, засп╕вав:

- Занесло, занесло мене,

Занесло мене!

Сяду просто на коня,

╤ фортуна чека╓ на мене!

╤ хлопчисько, як розсм╕я╓ться, ╕ знову в╕зьме ╕ рубане ворога.

╤ ось вони разом ╕з Маргаритою, як засвистять. ╤ безл╕ч оглушених ворон на голови афганцям обрушаться. Ось це, скаж╕мо так, здорово.

Маргарита Коршунова прочирикала:

- Я найсильн╕ша у св╕т╕, ворог╕в знищу у сортир╕!

╤ п╕дморгне напарников╕.

╤ переважаюч╕ сили афганц╕в почали видихатися.

Олег Рибаков п╕д к╕нець натиснув голою п'ятою на рубильник. ╤ вдарив струм, в╕дразу ж масу тал╕б╕в-солдат╕в, перетворюючи на скелети. ╤ це треба зазначити - заб╕йно.

Хлопчик-терм╕натор засп╕вав:

-Хай славиться наша Земля!

╤ як засвистить, вискалив зубки.

Оце пацан. ╤ реально дуже бойовий.

А тут ще афганцями б'ють радянськ╕ ракети. ╤ кап╕тально ╖х вражають. ╤ багато б╕йц╕в вбивають.

Тамара та Верон╕ка наводять заб╕йн╕ ракети з голками та кульками, вони вибухають. ╤ масу афганц╕в одразу ж вбивають. ╤ це так жорстоко.

Д╕вчата зараз перебувають у бункер╕, ╕ по бетонним плитам тупотять босими ногами. ╤ наводять вбивчу силу заряди по ворогов╕, кап╕тально винищуючи.

Ось це д╕вки - просто супер.

Тамара веде вогонь ╕ реве:

- З нами великий СРСР та його вождь Стал╕н!

Верон╕ка також под╕бне п╕дтверджу╓:

- Надеремо дупу тал╕бам!

╤ також, як випалить по противнику. ╤ це дуже жорстко зробить. Д╕вчата люблять вбивати - ось це д╕вки.

Верон╕ка якось запитала:

- Ск╕льки буде дв╕ч╕ по два, - п'ять?

Тамара з╕ см╕шком в╕дпов╕ла:

- Чотири з половиною!

╤ це виявилося дуже дотепна заява.

Д╕вчата тут так╕ напружен╕.

Наташа та ╖╖ команда теж стр╕ляють по афганцям. Масово ╖х вбивають ╕ ревуть:

-Славитися нехай комун╕зм!

А пот╕м ще й голою п'ятою, як в╕зьме ╕ безпосередньо п╕ддасть.

Ось це д╕вка, вс╕м д╕вкам д╕вка.

╤ гр╕зна понад будь-яку м╕ру.

Св╕тлана люто засп╕вала, строчачи по афганцям.

╤ в зорян╕й висот╕, г╕рськ╕й тиш╕,

У морськ╕й хвил╕ та лютому вогн╕,

╤ в лютому, ╕ лютому вогн╕!

╤ тут Зоя веде в╕дчайдушний вогонь по супротивнику.

Ось це д╕вчата - дуже лих╕.

╤ Августина трощить супротивник╕в ╕ реве на всю горлянку:

- За нашу Батьк╕вщину, на славу СРСР!

╤ тут, звичайно, проти тако╖ команди не встояти.

А д╕вчата, зрозум╕ло, дуже лих╕ й майстров╕.

Проти них жоден прийом не пройде.

Наташа, скошуючи чергову шеренгу афганц╕в, проворкувала:

- Я найсильн╕ша у св╕т╕, ╕ вс╕х замочу вас у сортир╕!

╤ знову босими пальчиками н╕жок жбурне вбивчо╖ сили вибуховий пакет.

Августина, ця д╕вчина бойово╖ могутност╕, прочирикала:

- Слава часом комун╕зму!

╤ теж п╕дморгне сво╖ми смарагдовими очима.

Св╕тлана у бою дуже агресивна. Крушить афганц╕в ╕ щебече:

- Слава часом комун╕стично╖ перемоги!

Ось це д╕вчата...

╤ Стален╕да афганц╕в без зайвих церемон╕й винищу╓.

╤ викошу╓ ╖х, немов у не╖ реально╖ ╓ коса з реактивним винищувачем.

Ось це д╕вка, вс╕м д╕вкам д╕вка!

Стален╕да, крушивши афганц╕в ╕ кидаючи босими пальчиками н╕жок убивч╕ презенти смерт╕, проворкувала:

- Слава наш╕й Батьк╕вщин╕ - СРСР!

╤ знову д╕вчина, як лупе з дикою силою по супротивнику. Ось вона, яка бойова та войовнича.

В╕ктор╕я, стр╕ляючи по ворогах, з посм╕шкою вимовля╓:

- Велика слава чека╓ на СРСР!

Стален╕да кивнула:

- Так, чека╓!

╤ ведучи вогонь, замислилась. Чимось це нагаду╓ В╕тчизняну в╕йну, х╕ба що ворогов╕ не вдалося застати зненацька. ╤ ставка на неспод╕ваний удар себе не виправдала.

Зате афганц╕в так багато. Вони наступають буквально закидаючи рос╕йськ╕ позиц╕╖ трупами. ╤ це ╖хня шалена ╕ дика тактика. ╤ вони з╕ сво╖ми втратами не зважають,

╤ людей практично не бережуть. Тож спробуй, з такими ти солодь.

Стален╕да кинула гранату голою п'ятою ╕ прочирикала:

- В ╕м'я СРСР!

╤ показала сво╖ дуже гостр╕ зуби.

В╕ктор╕я з нею погодилася:

- Вожд╕ приходять та йдуть, а СРСР залиша╓ться!

Стален╕да проворкувала з хвилюванням:

- З нами разом СРСР назавжди!

Серафима, ведучи вогонь по ворогах, як проворку╓, ╕, збиваючи ворога, видасть:

- Ми будемо класичною силою!

╤ теж д╕вчина, як босою н╕жкою запустить подарунок повного знищення.

В╕ктор╕я засп╕вала:

- Славься кра╖на комун╕зму моя!

Серафима це охоче п╕дтвердила:

- Комун╕зм - це св╕тло та процв╕тання!

╤ давай знову трощити афганц╕в.

Герда теж дуже агресивно бореться. ╤ показу╓ св╕й найвищий клас.

Але проти Герди нема╓ жодних реальних прийом╕в.

Це д╕вчина, яка дару╓ мр╕ю всьому всесв╕ту.

╤ вона, як в╕зьме та засп╕ва╓:

- Славься моя Земля, ╕ ми в усьому всесв╕т╕!

╤ знову босими пальчиками н╕г красуня, як припустить вбивчий подарунок смерт╕ та ан╕г╕ляц╕╖. Ось це, скаж╕мо прямо, д╕вка, що треба.

Герда розстр╕ляла весь бойовий комплект, ╕ тепер поверта╓ться.

Знаменита н╕мецька четв╕рка, перебивши багато афганц╕в, секрету╓ться.

Ну ╕ ще в карти р╕жуться.

Шарлота, тримаючи босими пальчиками н╕г колоду карт, жорстко пом╕тила:

- Ось тепер ми ведемо в╕йну з тал╕бами, а колись воювали з рос╕янами!

Герда зг╕дно ╕ енерг╕йно кивнула:

- Так, був такий час. ╤ ми тод╕ не змогли перемогти! Христино, ти згодна?

Христина впевнено заявила, кинувши карту босими пальчиками н╕жок:

- Це чолов╕ки винн╕! Не виявили б╕йц╕вських якостей!

Магда п╕дтвердила:

- Так, чолов╕ки! Якби б╕льше ж╕нок билося, то реальн╕ шанси на усп╕х у нас були б!

Герда в╕дпов╕дно кивнула:

- Боса д╕вка, та ще з червоними сосками - це супер!

Шарлота ╕з цим лог╕чно погодилася:

- Так, д╕вки босон╕ж, це щось колосальне!

╤ войовниц╕ продовжили кидати карти.

Стален╕да агресивно пом╕тила, стр╕ляючи по афганцям:

- Ми ворогам конкретно вр╕жемо!

╤ босими пальчиками ноги д╕вчисько, як жбурне гранату. ╤ це заб╕йно.

В╕ктор╕я впевнено сказала:

- Хоч з одного боку Бога ╕ н╕, але з ╕ншого, В╕н ╕з нами!

В╕ола, дала чергу по афганцям, викосила ╖х ╕ п╕дтвердила:

- Так, з нами Бог! ╤ величезн╕ сили!

╤ д╕вчата, як розсм╕яються та покажуть мову.

Ал╕на теж довба╓ по противнику, колосально викосить його ╕ пропища╓:

- Я найбойов╕ша краля!

╤ теж босими пальчиками н╕г, як убивчу силу в╕зьме та запустить.

Ось це д╕вки, як╕ люблять убивати. Вони ст╕льки нелюдсько╖ сили.

Стален╕да з агрес╕╓ю засп╕вала:

- Наша сила в комун╕зм╕,

Життя ╕ серце в╕ддамо,

Ми сво╖й свят╕й В╕тчизн╕,

Висто╓мо та переможемо!

Ось така вона була бойове д╕вчисько. Скаж╕мо так - вона просто супер. ╤ нав╕ть войовнича.

В╕ктор╕я прочирикала:

- За СРСР, у якому мудрий цар!

╤ войовниця показала мову, ╕ п╕дморгнула супротивникам.

Ось це д╕вчата...

Оленка теж з ворогами впевнено бореться, ╕ показу╓ неймов╕рн╕ заскаки.

╤ при цьому д╕вчина реве на всю горлянку:

- Я ╓ дама супер!

╤ скеля╓ сво╖ перлинн╕ зубки.

Анюта стр╕ля╓ по ворогов╕, змина╓ його заб╕йною силою, розрива╓ на частини ╕ реве:

- Я ╓ д╕вчина г╕пер!

╤ ╖╖ бос╕ пальчики н╕г метають ударний подарунок смерт╕!

╤ бойова Алла теж у битв╕. ╤ так вона молотить афганц╕в.

╤ при цьому д╕вчина ще й верещить:

- Слава часом комун╕зму!

╤ знову, як у ворога щось зовс╕м заб╕йне запустить.

╤ масу афганц╕в роз╕рве.

Мар╕я, строчачи по во╖нах ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖, взяла ╕ в╕дзначила:

- А кого в л╕с╕ знайдемо

╤ як ур╕же презентом ╕з кулемета. Ось вона, яка бойова та гарна войовниця.

Ол╕мп╕ада стр╕ля╓ у супротивника. ╤ робить це вкрай влучно.

╤ скеля╓ сво╖ зубки, ╕ реве:

- Слава часом комун╕зму!

Маруся агресивно пом╕тила, ламаючи ворог╕в, ╕ кидаючи босими пальчиками ноги, вбивч╕ гранати:

- Слава новому генсеку!

Мотрона лупнула по афганцям ╕ заявила:

- Аби не гомос╕ку!

Оленка, стр╕ляючи в ворог╕в, взяла ╕ прочирикала:

- За великий комун╕зм!

╤ знову, як довбане вбивчою чергою по афганцям. Ну, вона й бойова красуня. ╤ в н╕й ст╕льки шарму.

Анюта, теж стр╕ляючи в супротивника ╕ викошуючи його, пискнула:

- За Рос╕ю!

╤ голою п'ятою, як п╕ддасть до тал╕б╕в. Ось це д╕вчина - просто реально супер.

Руда Алла трощить супротивник╕в ╕ реве на все горло:

- Я ╓ лед╕ г╕пер!

╤ босими пальчиками н╕жок, як закине у супротивника заб╕йну смерть.

Ось вона д╕вчина, скаж╕мо так, ультра!

Дуже гарна Мар╕я, куляючи в ворога, проворкувала:

- Я ╓ клас мега!

╤ знову довбане по ворогу голою, ╕ дуже круглою, рожевого кольору п'ятою.

Ол╕мп╕ада в╕дзначила, зр╕зуючи афганц╕в та нагромаджуючи гору з труп╕в во╖н╕в ╕сламсько╖ ╕мпер╕╖ тал╕б╕в, буркуючи:

- Я ╓ найвищий клас!

╤ теж жбурне босими пальчиками н╕жок, щось кап╕тально ╕ неповторно вбивче. Ось це д╕вка, вс╕м д╕вкам, д╕вко!

Маруся теж трощить ╕ цв╕р╕нька╓, вбиваючи афганц╕в:

- Я влаштую ворогам розгром! Буде справжн╕й дурдом!

╤ д╕вчина, як в╕зьме та розсм╕я╓ться.

╤ червоним соском, як натисне на кнопку джойстика. ╤ рубане по супротивниках, чимось таким уже заб╕йним.

Мотрона теж стала довбати афганц╕в ╕ проворкувала:

- Слава зор╕ комун╕зму!

╤ ╖╖ гола п'ята, як ворог╕в ус╕х замочить. Ось вона якась гарна д╕вка. ╤ вони д╕вчата, скаж╕мо так, класу супер.

А може й Г╕га, а то й ТЕТРА!

Ось так╕ д╕вчата й вирубують афганц╕в кап╕тально. ╤ це взагал╕ клас-супер.

Оленка взяла ╕ засп╕вала, скелячи зубки:

- Я найсильн╕ша у св╕т╕! А два плюс два - чотири!

╤ як лупне по супротивнику дуже влучно. ╤ рознесе чергового тал╕бу на тр╕ски.

╤ у ц╕╓╖ д╕вчини так╕ фантаз╕╖. А ось тал╕би чимось займаються.

Ось катують д╕вчину. ╤ як вони ╖╖ батогами обробляють. ╤ пот╕м колючим дротом. А дал╕ припалять ╖й п'яти розпеченим зал╕зом. ╤ д╕вчин╕ це дуже при╓мно.

╤ ╖й хочеться бути писаною красунею.

Оленка засп╕вала:

- За великий комун╕зм найкласн╕шо╖ СРСР!

╤ знову кине гранату босими пальчиками н╕г у супротивника.

╤ це справд╕ класно.

Анюта, стр╕ляючи в ворога, теж реве:

- Який великий комун╕зм!

╤ влучною чергою скошу╓ афганц╕в. Ось це д╕вчисько, велико╖ краси.

╤ ╖╖ гола п'ята п╕ддала презент ан╕г╕ляц╕╖.

╤ руда Алла теж у боях дуже агресивна. ╤ ворог╕в, як злама╓ з дикою люттю. ╤ пише соб╕ з колосальною активн╕стю.

╤ босими пальчиками н╕г жбурля╓ вбивчу силу подарунки смерт╕.

Ось це д╕вчина - просто клас у не╖ супер!

Все це д╕воча босонога рать, здатна на дуже велик╕ подвиги.

Мар╕я, строчачи по афганцям, в╕дзначила:

-Найб╕льша сила - це у нас ╕ вищий клас!

П╕сля чого войовниця п╕дморгнула.

╤ червоним соском натиснула на кнопку базуки. ╤ це ╖╖ найвищий п╕лот ╕ реальна побудова суми квадрат╕в катет╕в.

Ол╕мп╕ада, крушивши ворога, проворкувала:

- За найкращ╕ перемоги у св╕тобудов╕!

╤ босими пальчиками н╕г, як запустить презент ан╕г╕ляц╕╖ у супротивника. ╤ це д╕йсно ста╓ просто, як би д╕я - понад силу!

Д╕вчата, треба сказати, надзвичайно бойов╕. ╤ якщо вже що зроблять, то буде щастя людям просто на в╕ки. ╤ в них ст╕льки радост╕ та реального косм╕чного блиску.

Ось це войовниц╕ - найвищого п╕лотажу.

Маруся, крушивши афганц╕в, взяла ╕ вякнула:

- Мир вашому дому!

╤ знову кинула пальчиками н╕жок вбивчий подарунок смерт╕, розриваючи ворог╕в.

Мотрона теж лупнула по афганських в╕йськах. Порвала тал╕б╕в ╕ в'янула:

- За найб╕льший соц╕ал╕зм на вс╕й планет╕!

╤ ╖╖ оч╕ випустять ╕скорки.

Так, це найвищий в╕дбува╓ться обстр╕л позиц╕й.

╤ афганц╕ несуть колосальну шкоду, але все одно все л╕зуть ╕ л╕зуть. ╤ вони мають колосальн╕ людськ╕ ресурси. Як╕, зда╓ться, н╕коли не зак╕нчуються.

╤ тече все хвилею та суц╕льним потоком.

Оленка з великою посм╕шкою в вискалених зубах, засп╕вала:

- Слава епос╕ комун╕зму та рос╕йських цар╕в!

╤ босими пальчиками н╕жок знову жбурнула вбивчий подарунок смерт╕ та руйнування.

╤ д╕вчина оглушливо, скелячи зубки (так, можна вишк╕рити зуби ╕ оглушливо!), взяла ╕ прокричала:

- Сильний державний,

Царюй на славу,

На славу нам...

Царюй на страх ворогам,

Царь Православний,

Царюй на славу, на славу нам!

Анюта з╕ см╕шком пом╕тила:

- Ти пропустила слова: Боже царя бережи!

Оленка з цим охоче погодилася:

- Та пропустила! Але це, на жаль, дан╕сть!

Мар╕я, з усм╕шкою дуже класно╖ д╕вчини, пом╕тила:

- Цар батюшка п╕шов, ╕ зам╕сть нього справа Лен╕на!

Руда Алла прочирикала, скошуючи афганц╕в:

- Справа Лен╕на жвава, хоч Лен╕н ╕ помер!

Ол╕мп╕ада на це лог╕чно заперечила:

- Лен╕н безсмертний!

╤ п╕дморгнула смарагдовими очима.

Отже видно в╕дразу, тут чудов╕ д╕вчата, здатн╕ безпосередньо боротися з Тал╕баном. ╤ загалом, ╖хня м╕ць, треба в╕дзначити, колосально╖ косм╕чно╖ сили.

Маруся з усм╕шкою в╕дзначила, стр╕ляючи у ворог╕в:

- Цар повернеться, ╕ Лен╕н житиме!

Мотрона ╕з цим ц╕лком погодилася:

- Зв╕сно ж, буде! Слава Лен╕ну!

Оленка з посм╕шкою продовжила:

-╤ царев╕ Микол╕ Другому! Вс╕м героям велика слава!

Анюта з цим була ц╕лком згодна:

- Вс╕м героям справд╕ слава!

╤ д╕вчата хором засп╕вали:

- Слава Рос╕╖, слава...

Танки рвуться вперед.

В╕йська п╕д червоним прапором,

В╕та╓ рос╕йський народ!

. РОЗД╤Л ╧ 20.

Намацати щось сутт╓ве не вдавалося. Д╕вчата в розпач╕ заклювали носиками ╕ поринули у сон. Вже й так ╖х кап╕тально все це неподобство вимотало. А так може бути хоч щось та проклюнеться. ╤ ╖м снилося.

Одна з альтернативних реальностей у як╕й у Третьому Рейху з'явилася льотчиця-ас Ол╕мп╕ада, войовниця-ельф╕йка. Ця ефектна блондинка справила таке незабутн╓ враження на самого Гер╕нга, що той умовив Адольфа Г╕тлера в╕дправити войовницю на фронт. Спочатку д╕вчина з великим ефектом билася у сорок третьому роц╕ на Середземноморському театр╕ пов╕тряно╖ битви. ╤ за короткий час збила понад триста л╕так╕в союзник╕в. П╕сля чого фюрер наказав в╕дправити непереможне д╕вчисько, нагороджене Лицарським Хрестом Зал╕зного хреста з дубовим листям, мечами та д╕амантами на Курську дугу. ╤ там мало в╕дбутися, реальне бойове хрещення непереможно╖ войовниц╕, чий винищувач жодного разу нав╕ть не подряпали.

Але цього разу, ельф╕йка отримала експериментальний гр╕зний МЕ-309, який мав три тридцятим╕л╕метров╕ ав╕агармати ╕ чотири кулемети.

Ця машина за вогневою силою не мала соб╕ р╕вних. Та й швидк╕сть у не╖ для гвинтового винищувача б╕льша майже с╕мсот сорок к╕лометр╕в на годину. Та це здорово, ╕ круто.

А сама ельф╕йка, як правило, боролася босон╕ж ╕ в б╕к╕н╕, що ледве прикривало ╖╖ м'язисте, засмагле т╕ло.

Не маючи соб╕ р╕вних у майстерност╕, войовниця також любила, коли ╖й роблять маси ╕ пестять сильн╕ та мускулист╕ хлопц╕. ╤ ╖й це дуже подобалося.

Звали ельф╕йку Ол╕мп╕ада - ╕м'я ун╕версальне для будь-яко╖ ╓вропейсько╖ раси. Але ╖й вважали н╕мкенею. Хоч ╕ нев╕домий був родов╕д, але така ефектна блондинка може бути лише ар╕йкою.

Та й вона готувалася до сво╓╖ першо╖ битви з рос╕йськими л╕таками. Ось якраз з ранку розпочиналася операц╕я "Цитадель", саме 5 липня 1943 року. Д╕вчина зробила пробний вил╕т ╕ збила радянський н╕чний бомбардувальник У-2, який також доставляв н╕мцям проблеми. ╥╖ Ол╕мп╕ада рознесла вщент одним натисканням босим пальчиком сво╓╖ витончено╖, д╕вочо╖ н╕жки.

Що войовниця дуже нав╕ть сподобалося, ╕ вона в╕дпов╕ла:

- Завтра я ворогам влаштую Армагеддон!

╤ ось це завтра настало. ╤ ╖╖ потужний винищувач Ме-309 в╕д╕рвався в╕д зл╕тно-посадково╖ смуги та помчав у б╕й. Зрозум╕ло було, що це д╕вчисько зараз почне рвати гр╕лку, ╕ таке влашту╓.

Ол╕мп╕ада засп╕вала:

У неб╕ стало дуже спекотно,

Це д╕вка-ельф лети...

Чека╓ ╖╖ палиця,

Якщо хлопець не злетить!

Д╕вча побачила в неб╕ рос╕йський л╕так розв╕дник ╕ збила його кулеметною чергою, щоб не витрачати ав╕аснаряди.

З'явилося к╕лька радянських винищувач╕в ЯК-9. Ну, що ж войовниця як завжди на висот╕.

Курить ╕з 30-м╕л╕метрових н╕мецьких ав╕агармат. А ╖х у МЕ-309 ц╕лих три. ╤ ось одразу ш╕сть радянських машин спалахують немов смолоскипи, ╕ залишаючи вогнян╕ хвости падають униз. Ще сьомий л╕так ПЕ-2 ╕ його теж збива╓, так що радянську машину буквально роз╕рвало.

Ол╕мп╕ада ╕з захопленням вимовля╓:

- Я найкрут╕ша ╕ найагресивн╕ша д╕вчина у св╕т╕! Просто супер! Силачем славу недарма - с╕мох одним ударом!

Войовниця труснула сво╖ми босими, гострими, засмаглими н╕жками.

╤ летить на МЕ-309 дал╕. Ось попереду ц╕ла дюжина радянських винищувач╕в.

Гола п'ята д╕вчини-ельф╕йки тисне на гашетку. ╤ знову маса збитих л╕так╕в, десять Як╕в та два Лагг-5 знищен╕. Ось так феноменально працю╓ ельф╕йка - трив╕ально б'╓ з велико╖ дистанц╕╖, ╕ в не╖ дуже добре виходить. Ну що ще може зр╕внятися з под╕бним д╕вчиськом?

Ось унизу видно к╕лька радянських "Катюш". Ол╕мп╕ада трохи знижу╓ться. ╤ б'╓ з╕ сво╖х тридцятим╕л╕метрових ав╕агармат. ╤ радянськ╕ катюш╕ вибухають. ╤ р╕зн╕ сторони в╕дл╕тають тяжко поранен╕ та вбит╕ рос╕йськ╕ солдати. Ось це справд╕ чудово.

А ось у пов╕тр╕ знову радянськ╕ машини. Цього разу ╖х штук аж тридцять.

Ол╕мп╕ада пожадливо посм╕хнулася ╕ проч╕рикала:

- Що ж, чим б╕льше ворог╕в, тим ц╕кав╕ша в╕йна!

╤ д╕вчина дала з ав╕агармат вбивчу чергу, використовуючи сво╖ бос╕ пальчики н╕жок. ╤ це д╕йсно вплинув просто р╕вня супер. ╤ ш╕стнадцять радянських як╕в, десять Лагг╕в, три Пе-2 та один ╤Л-2 були п╕д╕рван╕ ╕ разом зруйнован╕.

Ол╕мп╕ада ╕з захопленням прочирикала:

- Ось це так! Ось це так! Я знай д╕вчисько Сатана!

╤ хихика╓... Справд╕, для радянських в╕йськ це сумний день. Ось вона ельф╕йка виникла, ╕ ворог╕в дуже затято б'╓.

Чому б не переключиться ╕ на радянськ╕ танки. Ледве д╕вчини знизилася, ╕ давай палити по радянських машинах. Ось спалахнуло к╕лька тридцять четв╕рок, ╕ два танки КВ. А також три самох╕дки СА-76. Пот╕м д╕вчисько п╕дбило ще склад бо╓припас╕в, ╕ в╕с╕м гармат, що дуже ефективно.

П╕сля чого д╕вчина взяла ╕ знову переключилася на пов╕трян╕ ц╕л╕. Цього разу вона взялася за штурмовики ╤Л-2 збивши в╕с╕мнадцять штук, чотири Яки, п'ять Лагг╕в, три ПЕ-2, ╕ одн╕ бомбардувальник Ту-3.

Ось так д╕вчинка-терм╕натор дуже нав╕ть хвацько попрацювала. ╤ ось уже видно, як вниз рухаються нов╕ машини. У раз╕ тридцятьчетверки.

Ол╕мп╕ада дали з ав╕агармат черговий струм╕нь ан╕г╕ляц╕╖. П╕дбила 25 радянських машин.

П╕сля чого в не╖ ав╕аснаряди ск╕нчилися. ╤ войовниця повернула назад. Щоб зм╕нити бойовий комплект та заправитися. У МЕ-309 швидк╕сть до 740 к╕лометр╕в на годину - не наздоженуть!

Ол╕мп╕ада нав╕ть просп╕вала:

- Геро╖ мчати в╕д погон╕! Чужинець ув╕рвався, не наздожене!

На д╕вчину чекав уже заправлений ╕ укомплектований МЕ-309. У н╕мц╕в таких л╕так╕в поки що всього чотири. ╤ два з них в╕дведено Ол╕мп╕ад╕. Яка вою╓ фактично без перерви так ╕ молотить радянськ╕ в╕йська.

Ось знову МЕ-309 перевантажений бо╓комплектом важко в╕дрива╓ в╕д зл╕тно-посадково╖ смуги. У цього винищувача - с╕м вогняних точок та три ав╕агармати по 30-м╕л╕метр╕в кожна - колосальна м╕ць. Ну, спробуй, впорайся.

Ол╕мп╕ада з натхненням сп╕ва╓:

Я порву тебе Стал╕н на частини,

Ти марно на Вермахт попер...

У мене буде найвище щастя,

Довести що вусатий козел!

╤ ось д╕вчисько бачить нов╕ ц╕л╕. Так це ╤Л-2 у супровод╕ як╕в мчать на н╕мецьк╕ позиц╕╖. Д╕вчина-ельф╕йка стр╕ля╓ за допомогою босих пальчик╕в н╕жок. Вона майже гола в одних лише тоненьких трусиках.

Нав╕ть л╕фчик зняла, щоб високих грудей було в╕льн╕ше ╕ легше дихало.

Ось д╕вчисько веде дуже влучний вогонь. С╕мнадцять ╤Л-2 та в╕с╕м як╕в збито з одн╕╓╖ черги з трьох ав╕агармат.

Ол╕мп╕ада нав╕ть подумала, а може кулемети взагал╕ прибрати. Ав╕апушки дозволяють вести вогонь на велику дистанц╕ю. А 30-м╕л╕метровий снаряд дозволя╓ збивати радянську машину з одного влучення.

Тож д╕вчина-ельф╕йка дуже впевнено в╕дчува╓. А кулемети годяться лише для ближнього бою. Правда на ши╖ у ельф╕йки ╓ обер╕г, в╕н в╕дводить в╕д ╖╖ л╕така, кул╕ та снаряди, так що ╖╖ поки що жодного разу не т╕льки не збивали, але нав╕ть ╕ не дряпали. Але все одно, з дистанц╕╖ бити ворог╕в краще.

Ось видно радянськ╕ ПЕ-2 чи ще ╖х називають п╕шаками. Д╕вчина стр╕ля╓ босими н╕жками. Дев'ять ПЕ-2 та три ЛАГГ-5 збито. Ось таке в╕н д╕вчисько. А н╕мецьк╕ в╕йська вже настають. Рвуться в б╕й гр╕зн╕ "Тигри" та "Фердинанди". Остання машина дещо модерн╕зована - з розташуванням двигуна та трансм╕с╕╖ одним блоком попереду машина, а сама вежа з потужним знаряддям ззаду.

╤ це дозволило знизити вагу самох╕дки до п'ятдесяти тонн, ╕ вона стала набагато швидше ╕ маневрен╕шою, ╕ ╖╖ бойова ефективн╕сть р╕зко зросла.

А дальн╕сть поразки з дистанц╕╖ була колосальною. ╤ радянськ╕ машини пост╕йно потрапляли п╕д удари.

Ол╕мп╕ада трощила катюш╕ та сп╕вала:

-Стал╕н, Стал╕н, Стал╕н,

Я сама з╕ стал╕!

╤ войовниця як в╕зьме та п╕дпалю╓ машини супротивника. А вибухають рос╕йськ╕ реактивн╕ системи залпового вогню.

Ось так ╖х активно Ол╕мп╕ада молотить ╕ натиска╓ на кнопки босими пальчиками н╕жок.

Д╕вчина при цьому сп╕ва╓:

Вс╕х спалю ворог╕в вщент,

Я д╕вчисько Сатана!

╤ вибухають радянськ╕ "Катюш╕", розл╕таючись далеко на частини. Особливо якщо попадання ав╕аснаряду виклика╓ детонування бойового комплекту. ╤ радянським солдатам в╕дрива╓ ╕ руки, ╕ ноги, ╕ голови.

Д╕вчина-ельф╕йка дуже точно та в╕ртуозно потрапила до складу бо╓припас╕в. ╤ рвонуло з дуже великою силою. ╤ п╕длет╕в розбитий танк КВ-10 ╕з двома стволами. А також взяло та в╕д╕рвало голову одному з радянських генерал╕в.

Ол╕мп╕ада взяла ╕ облизуючи червон╕ губки просп╕вала:

Не треба голову втрачати,

Не варто посп╕шати.

Не треба голову втрачати,

А раптом та знадобиться!

Ти запиши соб╕ у зошит,

На кожну стор╕нку!

Злих орк╕в треба вбивати!

Злих орк╕в треба вбивати!

╤ захопити столицю!

Ось так роз╕йшлася це кошмарне ╕ дуже агресивне д╕вчисько-ельф╕йка, дуже ефектна блондинка.

А пот╕м вона збила ще ц╕лу дюжину радянський Як╕в ╕ повернула назад. ╤ ╖й було весело. Ось вона, яка красива та жорстока одночасно.

Д╕вчин╕ згадалися тортури п╕онер╕в.

Св╕тловолосий, засмаглий хлопчик рок╕в тринадцяти був роздягнений д╕вчиськами, ╕ п╕днято на дибу. А до його босих н╕г були прикручен╕ дубов╕ колодки, як╕ розтягли юного п╕онера.

М'язисте, жилисте т╕ло хлопця напружилося. ╤ тод╕ Ол╕мп╕ада взяла, п╕днесла до його бок╕в смолоскип. Засмагла шк╕ра почала покриватися оп╕ками, ╕ було видно, що хлопцев╕ боляче.

Але п╕онер, стиснувши зуби ╕ важко дихаючи, мовчав. ╤ видно було, як по дитячому ╕ водночас мужньому обличчю ст╕кають крапельки поту.

Ол╕мп╕ада вишк╕рилася. Дв╕ ╕нш╕ д╕вчата-мучниц╕ поклали п╕д бос╕ ноги хлопчаки зв'язки хмизу. ╤ п╕дпалили ╖х. Та так запалало багаття. ╤ полум'я хижо лизнуло дитяч╕, огруб╕л╕ в╕д довго ход╕ння босон╕ж п'яти хлопчака.

Той нав╕ть завив в╕д дикого болю, але знову закусив соб╕ губу. У в╕дпов╕дь н╕мецьк╕ д╕вчата д╕стали з кам╕на розпечений др╕т, ╕ нею став хльоснути п╕онера.

Незважаючи на б╕ль, хлопчик не т╕льки не заплакав, ╕ не просив пощади, але нав╕ть засп╕вав:

Ти перейшов фашист злий ус╕ меж╕,

Ваш Г╕тлер б╕снуватий труп хворий!

Над Батьк╕вщиною нещасною, посид╕лою,

Летить орел наш Стал╕н дорогий!

══

У петл╕ жах зв╕рячо╖, боляче задихаюся,

Не в╕ддаю перевагу стражданням диван!

На м╕стом димищем розстилаючись,

Пожежа - таких я ран╕ше не бачив!

══

Зм╕я повзе по м╕стах Рос╕╖,

Невже просто так терор пройде!

Поля фашисти кров'ю зрошили,

Жорстокий сорок перший страшний р╕к!

══

╤ думаю, можливо сновид╕ння,

Реальн╕сть неможливо в один раз осягнути!

Врятувати В╕тчизну Бога провид╕ння,

Як тенд╕тний св╕т, в╕н тонкий - шовку нитку!

══

Кра╖на як п╕д зал╕зною п'ятою,

А гусениц╕ танк╕в, ╕ржавий брязк╕т!

Але грудьми серце Батьк╕вщини прикрию,

Щоб смолоскип комун╕зму не згас!

══

Загинути за В╕тчизну це доблесть

Але краще вижити та вирощувати д╕тей!

Невблаганний сторож наша сов╕сть,

╤ слово не паршивий горобець!

══

Я згадую ╤суса оч╕,

В╕н добрий, милосердний, св╕тлий Бог!

Молюся Христу, щоб наш╕ дн╕ та ноч╕,

Для фриц╕в були смертю: фюрер здох!

══

На вол╕ рад╕сть - кожен рух,

Свобода - це те, що не в╕д╕брати!

Не потр╕бно л╕н╕, каламутно╖ насолоди,

Адже праця батько тоб╕ - р╕дна мати!

══

Ми переможемо, я бачу це ясно,

Кивають, в╕рить у правду - хор д╕бров!

Рос╕я стане наст╕льки прекрасною,

Все рад╕тимемо ворог╕в прогнавши!

══

╤ ми не будемо як раби безмовн╕,

Чи не витоптати з травою св╕товою!

В╕йська йдуть як лют╕ хвил╕,

Веде ╖х ген╕й - Стал╕н дорогий!

══

Ми теж будемо Стал╕на г╕дн╕,

Зум╕╓мо в╕д покидьк╕в Русь врятувати!

Настане, час згинуть у безодн╕ в╕йни,

Соц╕ал╕зму не з╕йти в дороз╕!

══

Тепер мене погано, в муках вмираю,

Але знайдемо безсмертя в серцях!

Перемога буде, в╕рю, у теплому травн╕,

А пам'ять про геро╖в пром╕нь у в╕ках!

Ол╕мп╕да п╕сля цього д╕стала з багаття розпечен╕ щипц╕ ╕ почала ламати дитин╕ бос╕ пальчики н╕г. Ця д╕вчина-ельф╕йка та великий суперас почала з м╕зинчика. Хлопчик здригнувся, к╕сточка хруснула.

Дитяче личко п╕онера перекосилося в╕д моторошного болю.

А ельф╕йка Ол╕мп╕ада продовжувала ламати дитин╕ к╕сточки. Так ╕з хрускотом розпеченими щипцями в╕дламувала один пальчик за ╕ншим.

Останн╕м вона зламала найб╕льший великий палець на ноз╕ п╕онера. Хлопчик сильно бл╕дий ╕ в╕д больового шоку знепритомн╕в.

Однак Ол╕мп╕ада, яка будучи ельф╕йкою знала вс╕ нервов╕ вузли ╕ крапки на т╕л╕ у людей, ╕ особливо д╕тей, вколола дитину голкою в шию ╕ змусила прийти до тями.

П╕сля чого прочир╕кала:

- Н╕куди не втечеш - п╕онер н╕би воша!

╤ льотчиця ас щипцями причому розпеченими стиснула яйця у хлопчика. Той знову завив, ╕ цього разу вже надовго в╕дключився. Ух дуже великий б╕ль.

Одна з д╕вчат-мучительок пом╕тила:

- Може, його покинути? Все одно н╕чого не скаже!

╤нша додала:

- Ми так дитину закату╓мо до смерт╕!

Ол╕мп╕ада розсм╕ялася ╕ пом╕тила:

- Ось ви як╕сь жал╕слив╕ знайшлися, н╕би бути катами не ваша робота. А я ось льотчиця-ас ╕ н╕ найменшого жалю не знаю!

Д╕вча-мучителька запропонувала:

- Може, ще спробу╓мо?

Ол╕мп╕ада схвально кивнула:

- Ось це справд╕ справа! Електрика символ прогресу!

Дек╕лька д╕вчат-кат╕в потягли динамо-машину. Ось це д╕йсно дуже непоганий спос╕б отримання електрично╖ енерг╕╖. ╤ одночасно вибивати б╕ль з особливо впертих хлопчак╕в та д╕вчаток.

Голого хлопчика знову злякалися ╕ привели до тями. Пот╕м до вс╕х чутливих м╕сць при╓днали дроти та електроди. ╤ язику, ╕ в п'яту точку, ╕ кор╕нь життя, ╕ сосками грудей, ╕ до потилиц╕, а також ╕ без того спалених п'ят ╕ долонями.

Ось так кап╕тально обл╕пили юного п╕онера-героя. П╕сля цього Ол╕мп╕ада ця ж╕нка-ас ╕ водночас кат стала крутити перемикач, регулюючи подачу електроенерг╕╖. По хлопчику змученому, побитому, закривавленому ╕ оголеному помчали немов кон╕ пущен╕ в галоп ╕ з ╕скристими копитами електричн╕ розряди.

╤ юний п╕онер видав пронизливий зойк, з просто нелюдським болем. Ол╕мп╕ада взяла та посилила розряд. По голому т╕лу хлопчика проносилися вогники й ╕скри, нав╕ть стали видно, немов при рентген╕ ребра, вони просв╕чували через м'ясо й пон╕вечену, всю в подряпинах ╕ оп╕ках хлопчикову шк╕ру.

Здавалося, що под╕бних тортур н╕кому не витримати. Але хлопчик-п╕онер знову з великою мужн╕стю ╕ почуттям засп╕вав, весь пробива╓ться в╕д п'ят до потилиц╕ електричними розрядами:

Я п╕онер ╕ в цьому слов╕ все,

Воно в мо╓му пала╓ юному серц╕...

В СРСР все миле пов╕р мо╓,

Ми в╕дкрива╓мо в космос нав╕ть дверцята!


Я клятву ╤лл╕чу тод╕ давав,

Коли стояв п╕д прапором порад...

Товариш Стал╕н просто ╕деал,

Знай геро╖зму подвиги осп╕ван╕!


Мовчати не знайте н╕коли,

╤ слово ╕ на диб╕ правди скажемо...

СРСР велика з╕рка,

Що ми планет╕ вс╕й пов╕р╕ доведемо!


Ось у серц╕ юному колиска сп╕ва╓,

╤ г╕мн свободи хлопчик викону╓...

Перемогу в╕дкрили неск╕нченний рахунок,

Найкрут╕ше знайте люди не бува╓!


Ми захищали юн╕ Москву,

У мороз хлопчаки босон╕ж ╕ шортах.

Зв╕дки ст╕льки сили не зрозум╕ю,

╤ в╕дразу Адольфа посила╓мо до б╕са!


Та п╕онер╕в перемогти не можна,

Вони народилися в серц╕ ри╓ полум'я...

М╕й команда дружна с╕м'я,

Ми п╕дн╕ма╓мо комун╕зму прапор!


Адже ти хлопчисько тому герой,

Б'╓шся за свободу вс╕╓╖ планети...

╤ фюрера плешивого урою,

Як запов╕дали у ратн╕й слав╕ д╕ди!


Пощади Г╕тлер ти в╕д нас не чекай,

Ми п╕онери д╕ти велетн╕...

Ся╓ сонце та йдуть дощ╕,

А ми нав╕чно з Батьк╕вщиною ╓дин╕!


Христос ╕ Стал╕н, Лен╕н ╕ Сварог,

╢дин╕ в серц╕ юно╖ дитини...

Виконають п╕онери славний обов'язок,

Битимуться - хлопчик ╕ д╕вчисько!


Ось пацану зараз не пощастило,

Потрапив в╕н у полон до фашист╕в-╕зувер╕в...

╤ надломилось у бур╕ ц╕й весло,

Але будь хлопчик ст╕йким п╕онером!


Спочатку батогом били до кров╕,

Пот╕м п╕дсмажили хлопчику п'яти...

У фриц╕в видно в сов╕ст╕ нул╕,

Мадам одягла червон╕ рукавички!


П╕дошви хлопця рудий палить вогонь,

Пот╕м хлопчику пальчики ламали...

Як в╕д фашист╕в несе смор╕д,

А у думках комун╕зму сонця дали!


У грудях дитину полум'я п╕днесли,

Ось обгор╕ла шк╕ра, почервон╕ла...

П╕длога т╕ла п╕онеру пси спалили,

Не в╕даючи у страждання свав╕лля!


Пот╕м пустили зл╕ фрици струм,

По жилах електрони прол╕тали...

Здатн╕ пустити нас на витрату,

Щоб сплячц╕ д╕ти ви не перебували!


Але не зламався хлопчик-п╕онер,

Його хоч катували як титана...

В╕дважно п╕сн╕ отрок юний сп╕вав,

Щоб зруйнувати фашистського тирана!


╤ так в╕н у серц╕ Лен╕на збер╕гав,

Уста дитини ╕стину сказали...

Над п╕онером славний херув╕м,

Героями хлопчаки св╕тла стали!

Ну що ж отриму╓, що не завжди ╕ кат залиша╓ться у виграш╕. Ол╕мп╕ада знову рветься у б╕й. ╤ ось ╖╖ МЕ-309 мчить у б╕й. Д╕вчина ельф╕йка натиска╓ босими пальчиками н╕жок на кнопку джойстика. ╤ працюють ав╕агармати та кулемети. Падають п╕дбит╕ та палаюч╕ радянськ╕ л╕таки.

Ось як Ол╕мп╕ада за рос╕ян взялася та влаштувала ╖м тотальний розгром, вбивство та зачистку. Ск╕льки радянських л╕так╕в було перебито парою залп╕в. Ось д╕вчина збила в╕дразу ж ш╕стнадцять як╕в, десять лаг╕в, ╕ чотири п╕шаки. Ось така п╕шла заб╕йна розбирання. Тридцять л╕так╕в двома чергами.

Правда у Ме-309 аж с╕м вогневих точок: три ав╕агармати в тридцять м╕л╕метр╕в кал╕бр ╕ здатн╕ збити радянський л╕так одним попаданням. Ну ╕ чотири кулемети - теж не слабк╕, по чотирнадцять м╕л╕метр╕в кал╕бр.

Ось ця д╕вчина-ельф╕йка ╕ трощила радянськ╕ л╕таки з ус╕╓╖ сво╓╖ дурниц╕.

А пот╕м перейшла на наземн╕ ц╕л╕ та взяла та вр╕зала по танках. ╥╖ ав╕агармати пробивав дахи радянських тридцятьчетв╕рок дуже спок╕йно ╕ сер╕йно. Ось така була ця войовниця Ол╕мп╕ада. Вела таку ось убивчу розб╕рку.

╤ використовувала при пальб╕ як бос╕ пальчики н╕жок, так ╕ червон╕ соски грудей, натискаючи ними на кнопки джойстика. ╤ це була заб╕йна д╕я.

З горизонтально╖ площини Ол╕мп╕ада знищила двадцять танк╕в Т-34, десять самох╕док СУ-76 та чотири "Катюш╕". П╕сля цього повернула св╕й л╕так для поповнення бойового комплекту. Адже вона д╕вчинка вищого класу ╕ марки.

За нею погналося к╕лька радянських винищувач╕в. Але войовничка-ельф╕йка не зн╕яков╕ла. Взяла й лупнула з кулемет╕в. ╤ ш╕сть радянських як╕в, ╕ один Ла-5 вибухнули в╕д прямого попадання л╕хтарем.

Ол╕мп╕ада проревела:

Ми найсильн╕ш╕ у св╕т╕,

Ворог╕в ус╕х замочимо у сортир╕!

╤ знову красуня взяла та вивернула св╕й винищувач у мертв╕й петл╕.

П╕сля чого благополучно домчала до аеродрому.

А там уже були хлопчики-слуги як╕ в одних лише шортах, ╕ гол╕ до пояса, миготивши босими п'ятами, стали заправляти л╕так ╕ поповнювати бойовий комплект.

От ╕ п╕шла така ось чехарда. Хлопчаки-п╕дл╕тки працювали.

Ол╕мп╕ада ж перес╕ла на вже заправлений та з бойовим комплектом ╕нший л╕так ╕ злет╕ла. Ме-309 дещо важкувато в╕д╕рвався в╕д зл╕тно-посадково╖ смуги. У ньому був надто повний бойовий комплект. ╤ помчав на сх╕д.

Ол╕мп╕ада вишк╕рила зубки. Вона була мускулистим д╕вчиськом у б╕к╕н╕. А ╖╖ бос╕ н╕жки не забаганка, а знаряддя прац╕. Сама ельф╕йка темно-бронзова в╕д засмаги, а волосся при цьому яскраве та св╕тле. Зразкова можна сказати ар╕йка.

╤ ось попереду вона бачить знову йдуть радянськ╕ л╕таки. ╤ наймасов╕ш╕ це очевидно винищувач╕ як╕. Особливо ЯК-9. Не сказати, що ця машина якась особливо крута, але вона досить проста у виробництв╕ ╕ тому масова. А озбро╓ння таке середн╓ т╕льки одна ав╕агармата, ╕ кулемет.

Ол╕мп╕ада з дистанц╕╖ ╕з МЕ-309 в╕дкрива╓ вогонь. ╤ в не╖ дуже влучн╕ влучення. Радянськ╕ машини починають палати ╕ вибухати. Особливо вбивч╕ тридцятим╕л╕метров╕ ав╕агармати. Ось вони луплять так луплять.

Перш╕ два десятки радянських л╕так╕в збит╕ першою чергою.

Ол╕мп╕ада проревела:

- А дещо запазухою ми трима╓мо,

До нас п╕дходь, а то зар╕жемо!

╤ ось д╕вчина-ельф╕йка да╓ ╕ншу чергу ╕ вибухнуло ш╕стнадцять як╕в та в╕с╕м ЛА-5, що надзвичайно вбивчий вплив.

П╕сля чого д╕вчисько-льотчиця знову викручу╓ св╕й л╕так, ╕ випуска╓ вже за наземними ц╕лями сво╖ заб╕йн╕ ав╕аснаряди. Т╕ вибухають, ╕ виробляють колосальн╕ спустошення п╕д час потрапляння до складу бо╓припас╕в радянсько╖ арм╕╖. А також танк╕в. Ось це Ол╕мп╕ада - просто д╕вчина-монстр.

╤ якщо вже довбане то мало не здасться н╕кому. Така ось тут спустошлива д╕я.

Рвонула ╕ "Катюша" ╕ склад реактивних снаряд╕в, який почав рватися так, що розсипалися уламки по всьому периметру ╕ вбивали радянських солдат╕в.

Ол╕мп╕ада проревела:

Я сили б╕с╕всько╖ бо╓ць,

Вам будуть поради к╕нець...

Тримайтеся ви Стал╕на д╕ти,

Не буде вам м╕сця на ц╕й планет╕!

╤ войовниця ну як в╕зьме ╕ вискачить сво╖ зуби-клики. А пот╕м як в╕зьме та загарчить!

Та це д╕йсно дуже круто ╕ трохи у сво╖й см╕шно.

Ще одна д╕вчина Хельга, що бореться на Фокке-Вульф, кричить:

- Оце браво - кидок вправо!

╤ голою п'ятою натиска╓ на гашетку ╕ б'╓ по наземних ц╕лях. Фокке-Вульф дуже пристойний по озбро╓нню та брон╕ штурмовик.

Ось це справд╕ д╕вчисько про яке можна сказати: монстр. Точн╕ше монстр - це Ол╕мп╕ада, а Хельга як сказати - монстрик. Але радянськ╕й арм╕╖ вони босоног╕ войовниц╕ в б╕к╕н╕ докучають кап╕тально.

Ось д╕вчина голою п'ятою знову натиснула на гашетку, ╕ склад ╕з радянськими бо╓припасами зл╕та╓ у пов╕тря.

╤ п╕сля чого луна╓ ╖╖ см╕шок та висловлювання:

- Порвемо на частини ми та Стал╕на ╕ стал╕н╕зм!

В╕дбомбивши д╕вчата повертаються назад. А на суш╕ г╕тлер╕вц╕ наступають. У них досить сильн╕ танки - "Тигри", "Пантери", Т-4 ╕ потужна САУ "Фердинанд". Остання не ма╓ соб╕ р╕вних у св╕т╕ ╕ за силою збро╖, ╕ товщиною лобово╖ брон╕. Гр╕зна машина прорив. ╤ н╕мц╕ пресують Червону Арм╕ю.

Ось здавалося одна ельф╕йка нехай нав╕ть льотчиця такого високого класу не в змоз╕ переламати х╕д в╕йни в як╕й беруть участь багато тисяч танк╕в ╕ л╕так╕в. А тут виходить що можливо. ╤ фашисти починають перемагати. Причому, справа не т╕льки вбили особовий склад радянських в╕йськ, а й моральний вплив. А ця д╕вчина-терм╕натор Ол╕мп╕ада, под╕бний вплив ма╓ кап╕тальний. На Червону Арм╕ю переважно, а на Вермахт - п╕дбадьорювально!

Тут зненацька з'ясову╓ться що "Тигр" танк дуже крутий з яким важко впоратися. ╤ н╕мецьк╕ в╕йська все л╕зуть та л╕зуть.

Ол╕мп╕ада ж знову зл╕та╓ на МЕ-309 ╕ б'╓ з╕ свого винищувача чимось надзвичайно заб╕йним. ╤ знову радянськ╕ л╕таки вибухають ╕ розколюються.

Д╕вчина-ельф╕йка регоче ╕ пищить:

- Я ╓ баба супер!

Хельга посила╓ ╖й пов╕тряний поц╕лунок ╕ п╕дтверджу╓:

- Нав╕ть г╕пер!

╤ ось чергова дюжина рос╕йських л╕так╕в вибуха╓ та розколю╓ться в пов╕тр╕. Ось це справд╕ робота льотчиць-ас╕в. Як╕ мають ╕ реакц╕ю ╕ швидк╕сть, ╕ л╕таки вбивчо╖ могутност╕.

А тим часом ╕ п╕онери у червоних краватках риють польов╕ укр╕плення. Д╕ти босоног╕, хлопчики взагал╕ лише в шортах. Т╕ла у хлопц╕в, як п╕дл╕тк╕в, так ╕ зовс╕м маленьких, покрилися на сонц╕ шоколадною засмагою. ╤ вони працюють, ╕ трудяться, наче юн╕ титани.

Бос╕ н╕жки д╕тей натискають на лопати ╕ луна╓ п╕сня:

Для п╕онера нема╓ слова боягуз,

В╕н з вермахтом бореться см╕ливо.

Для карт одна колода - це туз,

Звикли битися в сутичц╕ рукопашно╖!

А що ╖м не сп╕вати? Ось нав╕ть ╕з колон╕╖-малол╕тки привезли хлопчак╕в. Вони в чорних шортиках ╕ с╕рих голошийках. Коли скинули голошийки оголися торси хлопчак╕в-в'язн╕в. У багатьох на т╕л╕ наколки. ╤ голови стрижен╕ наголо. При цьому хлопчики виглядають досить ситими. Тому що в колон╕╖-малол╕тц╕ тюремне паяння для юних в'язн╕в нав╕ть краще, н╕ж у утриманц╕в школяр╕в на вол╕. Тобто такий парадокс - злочинц╕в юного в╕ку годують нав╕ть краще н╕ж нормальних д╕тей.

Та й працюють вони дуже л╕ниво. Якщо в╕льн╕ п╕онери працюють з ентуз╕азмом ╕ нав╕ть сп╕вають п╕сн╕:

Батьк╕вщина у п╕онера СРСР,

За не╖ ми будемо пов╕к боротися...

Хоч ╕ наста╓ свав╕лля,

Будемо ми см╕ливо битися!

Малол╕тн╕ зеки у в╕дпов╕дь хихикають. Вони ц╕лком нормальн╕ хлопчаки, т╕льки стрижен╕ наголо ╕ багато хто з наколками. Частина п╕онер╕в також ма╓ зач╕ску п╕д нуль. Так менше ризик п╕дхопити вошей, або ще щось погане. Один ╕з юних зек╕в Володька хихикнув. Згадав, як при арешт╕ його мацала медсестра в б╕лому халат╕. ╤ це було й принизливо та при╓мно одночасно. ╤ руки у д╕вчини в б╕лому халат╕ були в тонких гумових рукавичках, ╕ дотики при цьому так╕ лаг╕дн╕ та н╕жн╕, що повста╓ чолов╕ча досконал╕сть п╕дл╕тка.

А тут ще й д╕вчата-п╕онервожат╕ в коротеньких сп╕дницях ╕ з голими засмаглими ногами. ╤ як тут не в╕дпустити грайливих жарт╕в. У чотирнадцять рок╕в гормони ще як грають.

Володька просп╕вав:

Ах як╕ н╕жки,

До чого гарн╕...

Ти не б╕йся крихта,

Телефон запиши!

. ЕП╤ЛОГ.

Поки сл╕дство трива╓, в╕дбуваються й ╕нш╕ под╕╖, як╕ теж не позбавлен╕ ╕нтересу.

Ось зокрема Ал╕су взяли та заарештували. Юн╕й д╕вчин╕ ледве виповнилося в╕с╕мнадцять, а ╖й заклали наручники пол╕цейськ╕, що вискочили з п╕д'╖зду.

Д╕вчина несамовито заволала:

- Не треба! Я невинна!

Пол╕цейськ╕ захрюкали у в╕дпов╕дь:

- Правильно шалаве! Адже ви вс╕ як одна невинн╕.

Д╕я в╕дбува╓ться у сучасн╕й Москв╕ двадцять першого стол╕ття. ╤ д╕вчину тягнуть у С╤ЗО ╕ нев╕домо ще за що.

Пол╕цейськ╕ ╖й заломили руки, причому кайданки начепили ззаду в╕д чогось боляче.

Д╕вчина у в╕дпов╕дь прокричала:

- Хай буде проклятий фашистський диктатор Пут╕н! Да╓ш мир з Укра╖ною та Заходом!

У в╕дпов╕дь д╕вчинку вдарили палицею. ╤ вона струснула. На не╖ кричать:

- Ти шпигунка! Ми тебе приб'╓мо!

Красиву д╕вчину-блондинку в╕двезли до д╕лянки. Там ╖╖ в╕двели до к╕мнати особистого огляду. З'явилися тро╓ ж╕нок-пол╕цейських у б╕лих халатах. Вони натягли на руки гумов╕ рукавички. Ал╕са здригалася, на ╖╖ т╕л╕ залишилися синц╕.

╤ наглядачки без зайвих питань просто з╕рвали з не╖ сукню. А також туфл╕ та колготки. Пот╕м л╕фчик та трусики. ╤ робили це все брутально, роз╕рвавши одяг. Пот╕м узяли ╕ почали д╕вчисько мацати. Руки в гумових рукавичках зал╕зли Ал╕с╕ в рот, п╕д щоками помацали, п╕д язиком, то красун╕-блондинки мало не вирвало. Дал╕ ╖й заглянули у н╕здр╕, посв╕тивши приладом та у вуха.

Груб╕ руки пом'яли груди, перев╕ряючи нема╓ в них сил╕кону чи наркотик╕в. А пот╕м палець найб╕льшо╖ наглядачки надавив на пупок. Але й це ще не вс╕ - Ал╕с╕ розчесали волосся, а воно у не╖ чудове, б╕ле з легкою жовтизною. ╤ перев╕рили кожну прять шевелюри. А також м╕ж пальцями рук.

Але найпринизлив╕ше, коли найб╕льша наглядачка сунула свою лапу в Лоно Венери. Ал╕са у в╕дпов╕дь вкусила ж╕нку в б╕лому халат╕ за руку ╕ вирвалася. Адже вона молода ╕ сильна. Три наглядачки вчепилися в не╖, але не могли втримати голе, засмагле т╕ло.

Тод╕ одна з них натиснула кнопку.

Ввалилися охоронц╕ чолов╕ка. Четверо м╕цних хлопц╕в схопили Ал╕су за руки та ноги ╕ розвели ╖х. А наглядачка в б╕лому халат╕ ╕ великою лапою в гумов╕й рукавичц╕ засунула ╖╖ в лоно Венери. ╤ тут виявилося, що Ал╕са ще незаймана, але це не збентежило ж╕нку-монстра. Вона порвала незайману плевну, в╕д чого полилася кров, а обшукуване д╕вча заволала благим матюком. ╤ промацала ╖╖ до матки. ╤ дуже брутально це зробила ╕ боляче.

Пот╕м ╖╖ лапа пол╕зла у задник прох╕д. Нав╕ть вазел╕ном вона не змастила, тож дуже боляче це було, ╕ знову виступила кров. А лапи у наглядачки дуже велик╕.

╤ особистий огляд б╕льше скидався на тортури, н╕ж спос╕б виявити заборонен╕ предмети. Дал╕ д╕вчин╕ обстежили ступн╕ та пальц╕ м╕ж н╕г, п╕сля чого в╕дпустили.

Але одягнутися не дали. Просто облили з╕ шланга холодною водою, щоб змити кров. ╤ в╕двели до сус╕днього прим╕щення.

Там Ал╕са голу ╕ безпорадну п╕двели до б╕ло╖ ст╕ни ╕ дали до рук таблицю з номером. Сфотографували ╕ проф╕ль, ╕ в анфас, ╕ нап╕вбоком, ╕ твори. А пот╕м ╕ на повний зр╕ст - голий. ╤ теж збоку, з нап╕вбоку ╕ спереду та ззаду.

Дал╕ у д╕вчини почали записувати вс╕ ╖╖ прикмети. Причому тут були й чолов╕ки та ж╕нки у б╕лих халатах. ╤ вони це робили пов╕льно та ретельно. Примушували повертатися, п╕дн╕мати ноги, ╕ руки дивилися п╕д пахвами. ╤ нав╕ть залазили знову рота.

Наприклад, ж╕нка в б╕лому халат╕ змусила покласти голову на квадрат, ╕ вп'ялася пальцями в п╕дбор╕ддя. Пот╕м пол╕зла пальцями, причому без рукавичок до рота.

Ал╕са вирвалася ╕ знову заволала:

- Я не знаю що вона цими пальцями робила, це не стерильно, нехай одягне рукавички, а пот╕м су╓т!

Молода ж╕нка в б╕лому халат╕ не сперечалася. Вона начепила на руки медичн╕ рукавички з тонко╖ гуми ╕ знову пол╕зла рота. ╤ обшукувала, видно розраховуючи знайти гранати, ╕ дивилася чи нема пломб у зубах.

Ну у Ал╕са вс╕ зубки б╕леньк╕, бездоганн╕, чистеньк╕, жодно╖ цятки ╕ тим б╕льше пломби.

П╕сля чого ╖й вим╕ряли зростання ╕ зважили на терезах. Ну, це звично. Ал╕са була досить висока метр в╕с╕мдесят, ╕ важила с╕мдесят два к╕лограми. Пот╕м ╖й вим╕ряли ╕ розмах руку, ╕ довжину ступн╕, долонь, л╕кт╕в, ╕ об'╓м б╕цепс╕в рук, литок н╕г та ши╖. А також розм╕р голови та ╕нше.

Це, звичайно ж, не боляче, але принизливо, тим б╕льше народу навколо чимало, ╕ частина з них чолов╕ка.

Прийшла ж╕нка у б╕лому халат╕, тримаючи в руках електричну машинку для стрижки. Ал╕са збл╕дла. ╥й здалося, що ось в╕зьмуть ╕ зараз же ╖й збре╓ налисо ╖╖ чудесне волосся не голов╕. Але молода та симпатична ж╕нку посм╕хнулася ╕ проворкувала:

- Вам поголять т╕льки кицьку!

Почала зн╕мати б╕ле, кучеряве волосся з лона Венери. Це було лоск╕тно ╕ нав╕ть при╓мно. Кр╕м того ще бол╕ло п╕сля грубого обшуку та розриву незаймано╖ плевни ╕ це при╓мне лоскотання в╕двернуло в╕д страждань та ниття в юному лон╕.

П╕сля чого на не╖ бризнули без╕нфекц╕╓ю, ╕ так голу в╕двели до сус╕днього прим╕щення.

Там спочатку обкатали долон╕ чорною фарбою ╕ залишили окремо вс╕ пальчики, ╕ долоню ц╕лком. Це взагал╕ нормально, ╕ Ал╕са в к╕но бачила.

Але пот╕м ╖й чорною фарбою вимазали босу ступню. ╤ теж зробили помилку спочатку повн╕стю, а пот╕м ╕ кожного пальчика окремо. Спочатку з л╕во╖ д╕вочо╖ н╕жки, а пот╕м ╕ право╖. А ось такого Ал╕са у к╕но не бачила ╕ була вражена. Вт╕м, це не боляче, але принизливо, зайвий раз показують, що ти заарештована ╕ взагал╕ н╕хто ╕ н╕що.

Хоча коли валик з чорною фарбою проходить по бос╕й п╕дошв╕ це лоск╕тно.

Соромно що вона зовс╕м гола, ╕ зн╕ма╓ з не╖ чолов╕к, у форм╕. Але поряд ╕з ним ж╕нки. ╤ вони скеляться.

Ал╕са вт╕м не особливо бентежиться. Вона дуже гарна та ф╕гуриста. А незайманою була, бо хот╕ла ╖╖ продати на аукц╕он╕ та виручити велик╕ грош╕. Але для цього треба було спершу стати повнол╕тньою. ╤ вона трив╕ально це не встигла.

Але зовс╕м вона не така вже монашка. Ц╕лком, сучасне ╕ розвинене д╕вчисько.

А ось ╖й стали мазати валиком ╕з чорною фарбою та губи. А це вже непри╓мно. У самому смак у фарби г╕ркуватий. Зрозум╕ло, що вона може залишити сл╕ди губ на банку або десь ще, але все-одно огидно.

Ось ╖╖ губи притиснули до б╕лого паперу ╕ зробили такий в╕дбиток.

Дал╕ ще й склепок зуб╕в. Ну, це загалом теж зрозум╕ло. Вона повинна в╕дкусити пластил╕н ╕ деякий час ось так постояти, щоб в╕дбитки зуб╕в були ч╕ткими.

Ал╕са думала, що це к╕нець, але ╖й змастили ще й вуха, як праве, так ╕ л╕ве, ╕ теж надрукували на б╕лому папер╕.

╤ д╕вчина неабияк вимазалася. ╥й найб╕льше хот╕лося, щоб це швидше ск╕нчилося ╕ ╖╖ в╕двели б у душову.

Але й цього виявилося замало. Ж╕нка-майор в╕дзначила:

- Вони у в'язниц╕ часто гол╕, тож ╕ з дупи в╕дбитки зн╕мемо.

П╕сля чого чолов╕к став ╖й водити валиком ╕з чорною фарбою по с╕дницях.

А це дуже нав╕ть соромно, надто близько п╕дносить представник сильно╖ стат╕, свою ф╕з╕оном╕ю до ╕нтимних м╕сць. ╤ ╖╖ валик трет╕й. Стегна у Ал╕си широк╕. ╤ к╕лька раз╕в чолов╕к занурював валик у фарбу, щоб знову намазати на розк╕шн╕ принади д╕вчини.

Пот╕м ╖╖ садили теж на к╕лька аркуш╕в, ╕ зн╕мали кожну частину стегон в╕дбитки бездоганно╖ шк╕ри окремо. ╤ так це було принизливо, перебуваючи у повному оголенн╕.

Але ╕ це зак╕нчилося, хоча тяглося здавалося неск╕нченно довго.

Дал╕ ╖╖ в╕двели до сус╕днього каб╕нету та зробили рентген, ╕ шлунка, ╕ руки та н╕г, ╕ теж у голому вигляд╕. Також не боляче, але якось гидко, та й отримувати випром╕нювання не хочеться.

Пот╕м ╖╖ в╕двели до душово╖. Причому ось так повели оголену, а руки ззаду скут╕ кайданками. ╤ це також чергове приниження. Шлепають бос╕ н╕жки Ал╕са. А по дороз╕ спочатку попалася зечка, досить молода ╕ почала показувати пальцям ╕ в╕дпускати ╓хидн╕ жарти - мовляв, як тоб╕ будуть любити у в'язниц╕.

А пот╕м ╕ чолов╕к-зек, в╕н вилупив оч╕ ╕ пожирав голе д╕вчисько поглядом, ╕ в нього буквально надулося в штанах.

Нарешт╕ Ал╕са д╕йшла до душ╕. Всередин╕ було порожньо т╕льки стояли та дивилися як вона милася дв╕ наглядачки у форм╕. ╤ вода на щастя була теплою, ну ще не так зб╕дн╕ла держава. П╕д струменями душа в╕дчула Ал╕са майже блаженство, т╕льки непри╓мно, що наглядачки так ╖╖ свердлять поглядами. Та й видали ще шматок господарського мила. Ал╕са змивала з себе чорну фарбу. ╤ стали чистими.

Незважаючи на те вс╕ шмони, одна з наглядачки таки пол╕зла ╖й у рот, а ╕нша помацала оголен╕ груди, сво╖ми лапами, у рукавичках. Чергове приниження Ал╕са перенесла без суперечок.

╥╖ наглядачки витерли не надто сухо, казенним рушником ╕ вивели з душово╖. Зважаючи на все, повели до пункту видач╕ казенного одягу.

Видно ув'язнено╖ п╕дозрювано╖ у шпигунств╕ сво╓ носити забороня╓ться.

╤ знову приниження, ╕ см╕шки чолов╕к╕в та ж╕нок.

У казенному прим╕щенн╕ ще довелося постояти в черз╕ з к╕лькох голих ж╕нок. Вони були молод╕ та досить симпатичн╕, багато хто з наколками. ╤ теж почали в╕дпускати жарти на адресу Ал╕са. Особливо через ╖╖ обритого лобка ╕ краси.

А одна з старших з╕чок нав╕ть стала мацати Ал╕с╕ груди. Д╕вчина була скута ззаду кайданками, але ноги в╕льн╕. ╤ в╕н як рушить кол╕ном ╖й у сонячне сплет╕ння. Та й впала.

На Ал╕су накинулися пол╕цейськ╕. Нанесли ╖й сер╕ю удар╕в, майже до втрати св╕домост╕. А пот╕м ось так голу ╕ потягли до карцера.

Д╕вчину нахабно мацали п╕д час переходу. ╤ Ал╕са знову в╕дчувала ╕ б╕ль, ╕ приниження.

╥╖ голу в наручниках ззаду жбурнули в холодне, темне прим╕щення ╕ зачинили двер╕. Д╕вчина виявилася, гола, безпорадна ╕ скута у темряв╕. ╤ ╖й було дуже стр╕мко, холодно, страшно. Плюс у карцер╕ ще й б╕гали щури ╕ сильно смерд╕ло канал╕зац╕╓ю.

Ал╕са взяла ╕ розплакалася, але сльозами горю не допоможеш. ╤ вона це швидко зрозум╕ла, особливо п╕сля того, як ╖╖ вкусила за босу н╕жку щур.

Д╕вчина роздавила кривдницю пальцями голих н╕г, ╕ з люттю засп╕вала, демонструючи силу духу:

Була проста д╕вчинка - войовниця Жанна,

Боса ╕ в лахм╕тт╕ - пасла вона кор╕в.

Але Боженька Всевишн╕й з великого п'╓десталу,

Послав мал╕й красун╕ незл╕ченний р╕й дар╕в!


╤ проста д╕вчинки - во╖нкою стала,

Народ французький у доблест╕, сво╓ю об'╓днавши...

╤ запитала Британ╕ю ╕з селянського удару,

Навколо ╖╖ згуртувався - могутн╕й колектив!


Войовниця в лют╕ ворог╕в мечем зм╕тала,

Для демонстрац╕й обрала, дуже в╕дважний вигляд.

Ну, до чого могутня здавалася людям Жанна,

У н╕й кров см╕ливих лицар╕в пов╕рте, закипить!


Ось вона бореться в╕дважне д╕вчисько,

Ламаючи орди лют╕ булат сво╖м мечем,

╤ голосок красун╕ вже луна╓ дзв╕нкий...

Вона здатна рушити ╕ в морду цеглою!


Перемога за перемогою, вже вона у Париж╕,

╤ зда╓ться над Франц╕╓ю, горить вогнем з╕рка.

Жанна босонога злет╕ла сонця вище,

Виповнилася давня, д╕вчисько мр╕я!


Але ось непост╕йна богиня ╓ фортуна,

╤ д╕вчина велика потрапила в чиюсь мережу.

╥╖ стьобають батогом ╕ називають дурниця,

Невже, Жанна см╕лива ма╓ враз померти?


На дибу Жанну п╕дняли ╕ запали полум'я,

Вогонь ╖й лиже п'яти, ╕ ланцюги на руках.

А ще недавно ╖й король дов╕рив прапор,

╤ замкнули красун╕ всю у кам'яних ст╕нах!


П╕д тортурами д╕вчинка не промовила звуку,

Хоч кл╕щ╕ розпечен╕, гол╕ груди спалили...

"Свята ╕нкв╕зиц╕я", влаштувала ╖й муку,

Але вирвати нав╕ть стог╕н з д╕вчини не змогли!


Багаття тод╕ збудували, ╕ д╕вчину босу,

А в лахм╕тт╕ всю побиту веде кат на страту.

О Жанна дорогоц╕нна, я по тоб╕ сумую,

Тебе в ге╓ну кинула т╕лесна пекла влада!


Горить вона красуня, гола в яскравому полум'╖,

Але крик дорогоц╕нний, ось так ╕ не видавши...

За смерть ╖╖ безсмертну, так м╕цно ворогов╕ дали ми,

Воюючи з диким врагом, ╕ Жанну не зрадивши!


А ось тепер з фашистами, д╕вчинка бореться,

Майже гола боса, пройшла великий мороз.

Тепер ти Жанна рос╕йська в╕д жару бачу, ма╓ться,

Бо колись д╕дусь ╖й в╕дморозив н╕с!


Але молитвою бадьорою, святою п╕онерською,

Хвору на цю д╕вчинку - пов╕р, в╕дродимо!

╤ п╕снею нашою зухвалою, хоча зовс╕м дитячою,

Ми новий рух в╕дразу пов╕р родимо!


Перемога над фашистами прийде, ви зна╓те,

╤ буде п╕дкорена, Н╕меччина пов╕р...

Поки йде батал╕я, ╕ т╕ло сво╓ поран╕ть,

Аж надто лютий фашизму - могутн╕й видно зв╕р!


Але ось прийшла промениста, весна, ╕ все розтануло,

Трава росте пухнаста, ╕ скоро славний травень.

Ти по Берл╕ну см╕лива, пройдеш тод╕ красуня,

╤ вся планета юна в╕дразу перетвориться на рай!

П╕сля чого д╕вчина сяк-так прис╕ла зал╕зний тапчан. Добре, що ще л╕то, ╕ в карцер╕ хоч ╕ холодно, але ще терпимо. А що в ньому ко╖ться взимку? Можна просто вгробити соб╕ здоров'я.

Ал╕са важко з╕тхнула ╕ щоб в╕двол╕ктися спробувала соб╕ щось уявити.

Ось, наприклад, дитяча трудова колон╕я ╕мен╕ Макаренка. ╤ до не╖ в╕дправили хлопчика Альошку. Лише за прогулювання урок╕в. ╤ хлопчик вступив на перевиховання у дванадцять рок╕в. Це нав╕ть можна сказати ╕ не судим╕сть. Його в╕дправила ком╕с╕я до легендарно╖ колон╕╖. Вже тридцят╕ роки, начебто не так╕ вже й б╕дн╕ люди. Тому хлопчик був шокований.

Його поголили наголо, наче зека ╕ зняли в╕дбитки пальц╕в ╕ з рук ╕ з н╕г.

Пот╕м першого ранку о п'ят╕й годин╕ коли ще темно, у кв╕тн╕ вигнали разом з ╕ншими хлопчиками на пом╕ст. ╤ д╕ти гол╕, в одних лише трусиках, бос╕. ╤ холод собачий. Горнист╕ теж босоног╕ у шортах, але хоч у сорочка та червоних краватках.

Хлопчики стоять так на л╕н╕йц╕, пот╕м починають робити зарядку. Голова у Льошки болить, хочеться спати, але доводиться рухатися, ╕накше в╕д ╕нших хлопц╕в отрима╓ш потиличник.

╤ так кожного дня. Харчування убог╕ в основному п╕дн╕жний корм, роботи дуже багато, плюс навчання. Часу на розвагу нема╓. Ходять хлопчаки в╕д мороз╕в до мороз╕в в одних трусах ╕ з голим торсом. Така тут л╕тня форма одягу. З першого кв╕тня до восьмого листопада будь-яке взуття п╕д забороною. Ну, можуть, максимум голошийки дати. Хлопчики загартован╕, худеньк╕, жиласт╕, в╕д пост╕йно╖ важко╖ роботи ╖хн╕ м'язи налилися важкими жуючими. Ну, ╖ж╕ загалом щоб рости ╕ працювати вистача╓ - пайка для д╕тей розрахована науково.

Бос╕ п╕дошву Льошки в найперш╕ дн╕ вкрилися пухирями та саднами ╕ кожен крок давався з болем, але дитяча шк╕ра дуже швидко груб╕╓ ╕ ста╓ мозолистою. ╤ вже ходити босон╕ж ста╓ зручно, та й ноги звикають до весняно╖ прохолоди, ╕ вже не мерзнуть. А в Укра╖н╕ весна наста╓ швидко, ╕ вже тепло. А коли ста╓ жарко, до в одних шортах працюючи ╕ марширую, тоб╕ нав╕ть комфортно.

Льошку голили наголо два рази на тиждень, ╕ раз на тиждень лазня. А перед сном ╕з обливали холодною водою щодня. У перш╕ дн╕ незвичн╕ до тяжко╖ роботи м'язи хлопчики сильно хвор╕ли. Б╕ль був скр╕зь, н╕ залишилося н╕ кровинки, н╕ жилки не зворушеним болем. Але хлопчик продовжував працювати через силу, на вольових якостях.

Пот╕м б╕ль притупився. ╤ м'язи стали сухими та рель╓фними, проступили вени та жилки на т╕л╕. ╤ Льошка вже не так втомлювався. ╤ в╕дразу ж лягаючи на нари в дитячому бараку, провалювався в сон.

Те, що колон╕я була зразково-показовою, мало ╕ плюси. Не було злод╕йського свав╕лля, принизливо╖ прописки ╕ згвалтувань, ╕ опущених. Все було за статутом, ╕ командири загон╕в били лише за справу.

Льошка за весну, л╕то, ос╕нь п╕др╕с, ╕ зм╕цн╕в. ╤ коли настала зима йому видали казенне взуття та одяг тепл╕ший. ╤ в╕н уже б╕льше навчався ╕ менше працював. А за дв╕йки били актив╕сти добряче. Але Льошка пацан здатний незабаром став круглим в╕дм╕нником.

Ось так поки що знову не настала весна. ╤ знову хлопчаки човгають босими ногами ╕ в шортах по ще не розста╓ сн╕гу ╕ калюжах.

Льошка посм╕ха╓ться, його зуби б╕л╕, то хлопц╕ регулярно ╖х чистять порошком. А т╕ло у хлопчика м'язисте, жилисте ╕ здорове, хоч ╕ п╕дсмажене з сухими м'язами. Так в╕н у дитяч╕й колон╕╖ вже у якомусь авторитет╕. Хоча, звичайно, працюють вони багато, але й сп╕вають чимало, ╕ так╕ п╕сн╕ у босоногих, маршируючих п╕онер╕в звучать:

Чого бажа╓ хлопчик-п╕онер,

Коли в╕н на мороз╕ в╕чно босий?

А показати ╕ншим б╕йцям приклад,

Д╕вчата-п╕онерки стригли коси!


Нам Стал╕н в╕ру комун╕зму дав,

Щоб вести народ до вершини...

Нехай лл╓ на нас фашист напалм,

Ми перемагали в минулому й дос╕!


Коли був ╕з Мама╓м смертний б╕й,

Борючись хоробро, Русь ми в╕дстояли.

Нав╕ки в серц╕ Батьк╕вщина з тобою,

Побачимо комун╕зму, в╕рю дали!


╤ван Василев - Православний цар,

Казань в╕двоював у супостат╕в,

Адже на просторах мат╕нки-Земл╕,

Н╕, духом м╕цн╕ш╕ за рос╕йськ╕ солдати!


╤ Петро Перший - во╖н ╕ крем╕нь,

Могутн╕й флот побудував у Рос╕╖.

Настав у битвах дуже славний день,

Коли Великий став великою мес╕╓ю!


Був Петербург побудований на к╕стках,

Зате столиця славна Рос╕╖.

На мор╕ ри╓ гордий, рос╕йський стяг,

А ми В╕тчизну зробимо щаслив╕шим!


Суворов турк╕в лютував довбав,

╤ показав приклад на Чорному мор╕.

У нас вистачило з басурманом сил,

Хоча часом траплялося горе!


Володимир-вождь - в╕дкрив шлях у комун╕зм,

Щоб щасливий став селянин, пролетар...

А нин╕ в наступ╕ фашизм,

Але засп╕ва╓мо п'ять тисяч, см╕ливих ар╕й!


Нехай прапор червоним буде назавжди,

Нехай Рос╕я у слав╕ процв╕та╓...

Прийдуть, я в╕рю св╕тл╕ роки,

Планета стане комун╕зму ра╓м!


Ну, а поки що хлопчик-п╕онер,

Кучугури м╕ря╓ босими ногами.

╤ фюрер пре з оскалом ╕зувер,

Рос╕ю нашу топче чоботами!


Але в╕рю, що прийде священний св╕т,

Спок╕й ╕ щастя буде у вс╕й Рос╕╖.

╤ справимо ми священний, бурхливий бенкет,

У повалений п╕д червоний кол╕р Берл╕н╕!

Льошку виповнилося в ув'язненн╕ тринадцять рок╕в. В╕н стрижений наголо, босоногий, але вже довший на зр╕ст хлопчик. У дитяч╕й колон╕╖ багато овоч╕в ╕ фрукт╕в, ╕ Льошка випром╕ню╓ здоров'я, жодного разу нав╕ть не чхнувши незважаючи на те, що ходить т╕льки трусиках, як ╕ ╕нш╕ хлопчаки. ╤нод╕ ╖х шмонають, обшукують л╕жка ╕ змушують голими прис╕дати. Причому це роблять ж╕нки в б╕лих халатах, наче це не дитяча в'язниця, а медична установа.

Пот╕м хлопц╕ знову б╕гом мчати на роботу. Годують трич╕ на день, що нормально. ╢ ╕ риба, причому досить часто, а м'ясо т╕льки у свята. Але хлопц╕ б╕льш-менш сит╕ та здоров╕. ╤ колектив хороший, хоч ╕ злодюжки, ╓ ╕ граб╕жники та ╕нш╕ карн╕ злочинц╕. Але тут вони присмир╕ли. Непогана колон╕я, ╕ справд╕ д╕тей переважно перевиховують. Тут вони сидять до ш╕стнадцяти рок╕в. Пот╕м переведуть або доросл╕шим, або в╕дпустять волю. Найчаст╕ше до реч╕ саме на волю.

Льошц╕ теж об╕цяли УДВ ╕ повернення до батьк╕в до нормально╖ школи. Тим б╕льше, в╕н нав╕ть не за вироком суду був у дитяч╕й, трудов╕й колон╕╖-малол╕тц╕.

╤ хлопчисько в швидкому передчутт╕ свободи разом з ╕ншими пацанами ченить босими ногами крок ╕ сп╕ва╓:

Бути п╕онер╕в це знайте честь,

╤ дуже багато спека у цьому слов╕...

Хоча проблем у хлопчика не порахувати,

В╕н фриц╕в закличе, пов╕р до в╕дпов╕д╕!


Хлопчик по кучугурах босон╕ж,

Б╕жить, не звернувши, що зав╕рюха кружля╓...

Д╕стався по морозу прямо,

╤ г╕тлер╕вц╕в хвацько, круто трощить!


Для п╕онера нема╓ слова боягуз,

╤ слова нема╓, в╕н н╕коли не скаже.

Хоча нан╕с фашистський гад укус,

Сп╕йма╓мо фриц╕в на банальн╕й крад╕жц╕!


Ми зробимо В╕тчизну вс╕х сильн╕ших,

Хай буде п╕онера воля м╕цн╕ша...

╤ знищений фюрер ворог-лиход╕й,

А решт╕ вийде легше!


Фашизм оскал кривавий показав,

Але наш╕ жили будуть м╕цн╕шими.

Адже воля рос╕ян м╕цн╕ша, н╕ж метал,

На славу легендарний во╖н Стал╕н!


Ми п╕онери - Лен╕на сини,

Боротися з Рейхом хочеться хлопчику.

Зав╕там комун╕зму ми в╕рн╕,

Для нас будь-яка справа - в╕р не надто!


На славу нашо╖ Батьк╕вщини свято╖,

Б'ються дуже юн╕ солдати...

Я хлопчик по кучугурах пру босий,

Строчать на мене як злива автомати!


Але забули п╕онери страх,

Як сонце у серц╕ яскраве пала╓...

╤ Г╕тлеру гранатою у тем'я бах,

Нехай отрима╓ ненависний Ка╖н!


На славу нашо╖ Батьк╕вщини свято╖,

Б'ються ╕ хлопчики ╕ д╕вчата.

Не злама╓ стара нас з косою,

Нехай голос луна╓ дуже дзв╕нкий!

Ось так ╕ марширують хлопчик в одних лише шортах ╕ з оголеним торсом, ╕ тут д╕ти в╕д десяти до п'ятнадцяти рок╕в.

Ал╕са важко з╕тхнула. Подумала, що бути дитиною ╕ добре ╕ погано водночас. Але доброго все-таки б╕льше - т╕ло юне, здорове, голова легка, ╕ головне, що все попереду. ╤ нема╓ страху перед майбутн╕м, оск╕льки воно вигляда╓ св╕тлим та при╓мним. А ось старим дуже погано. Тим б╕льше, що Рай об╕цяють не вс╕м. Та чи ╓ взагал╕ цей рай? А раптом попереду небуття чи щось г╕рше.

Ал╕с╕ згадалася телепередача коли рили тунель далеко п╕д землю. ╤ наче там щось вило ╕ ревло. Так ось висловили припущення що це можливо душ╕ померлих людей так виють. Але видно не в╕д гарного життя.

Вт╕м, виття може бути в╕д багатьох причин.

Ал╕са вир╕шила зм╕нити думки та тему обм╕рковування.

Ось, наприклад, такий вар╕ант розвитку ╕стор╕╖:

У березн╕ 1943 року, в обм╕н на припинення програми знищення ╓вре╖в, союзники оголосили перемир'я з Трет╕м Рейхом ╕ розпочали переговори. Корпус Роммеля було виведено з Африки ╕ в╕дбувся обм╕н в╕йськово-полоненими. Через припинення бомбардувань випуск озбро╓нь у Н╕меччин╕ був б╕льшим, н╕ж у реальн╕й ╕стор╕╖. ╤ "Пантер" ╕з "Тиграми" було випущено б╕льше, як ╕ танк╕в Т-4 у модерн╕зованому вар╕ант╕.

А битва на Курськ╕й дуз╕ так ╕ не розпочалася. Фюрер знову в╕дклав наступ, щоб випробувати на фронт╕ ще важч╕ танки: "Тигр"-2, "Лев" та "Маус".

╤ першого серпня радянськ╕ в╕йська перейшли у наступ на орловському виступ╕ та у напрямку Б╕лгорода та Харкова. Бо╖ набули затяжного та запеклого характеру. На п╕вденному фланз╕ сильн╕ше угруповання Майнштей утримало л╕н╕ю фронту. На орловському виступ╕ було вклинення, але його зр╕зати не вдалося.

Бо╖ показали силу танка "Пантера" в оборон╕. ╤ затяглися до глибоко╖ осен╕. У сер╕ю з вересня сорок третього року над╕йшла потужн╕ша "Пантера"-2, а ще ран╕ше "Тигр"-2, "Маус" та "Лев". ╤ це було дуже круто.

╤ ось фашисти спробували контратакувати. Розгорнулися жорсток╕ та кровопролитн╕ бо╖.

Д╕вчата-комсомолки билися з люттю та честю, показуючи безприкладний геро╖зм:

Ми комсомолки во╖ни Христа,

╤ з нами Лен╕н ╕ товариш Стал╕н.

Хоча фашистам тут не зл╕чити числа,

Але наша воля м╕цн╕ша за ратну сталь!


Ми в╕римо точно: зна╓мо, переможемо,

В╕тчизну вище кра╖н ╕нших п╕дн╕мемо.

Нехай буде незабаром у комун╕зм╕ св╕т,

На славу мат╕нки свято╖ Рос╕╖!


Хоч комсомолкам нин╕ важко,

Доводиться голими на мороз╕.

Але п╕дн╕му боса весло,

╤ Г╕тлер провалиться у дурн╕й поз╕!


Ми витяз╕ лих╕ як завжди,

Строчимо фашист╕в з автомата ...

Все ╕нше просто н╕сен╕тниця,

╥м за гр╕хи прийде, пов╕р розплата!


Нав╕що пол╕з у В╕тчизну супостат?

Йому до смаку рос╕йськ╕ рабин╕.

Який же братиметься результат,

Д╕вчата косять фриц╕в ус╕х босими!


Вони лих╕ д╕вчата пов╕р,

Для них лише кулемет найважлив╕ше...

╤ незабаром у труну ув╕йде фашизму зв╕р,

А ми ворог╕в ус╕х стане враз сильн╕шими!


За що вою╓ д╕вчина - спитай,

Полювання ╖й знайти крутого хлопця.

Щоб був на вигляд не старше двадцяти,

╤ роз╕гнати зум╕в негайно псарню!


А по кучугурах босий добре,

Мороз при╓мно щипа╓ д╕вц╕ п'яти.

Войовниця вимага╓ одне,

Щоб поц╕лунок хлопчиська найжарк╕ший!


╤ до Берл╕на в╕рю, ми д╕йдемо,

Ся╓ ╤суса всюди ╤м'я...

Вс╕х супостат╕в разом роз╕б'╓мо,

Ми д╕вки нап╕вгол╕, бос╕!


Н╕хто не зможе нас зупинити,

Наск╕льки ми крут╕ д╕вчата...

╤ будемо вс╕х фашист╕в м╕цно бити,

Вони вже й так зовс╕м поган╕!


Ми косимо, винищу╓мо лихо вс╕х,

Д╕вча не поставити на кол╕на.

╤ буде комун╕стам, знай усп╕х,

За нами Стал╕н та великий Лен╕н!


Нагая у д╕вчинки нин╕ груди,

Адже хуртовина люто сн╕гом ри╓...

Часом важко вже й з╕тхнути,

Кучугура п╕дступно, люто б╕л╕╓!


Фашист╕в нав╕ть у шубах б'╓ тряс╕ння,

А д╕вчина йде майже гола.

Не треба нам сумних у цьому дум,

Вона гарна - гола, боса!


Ми комсомолки фриц╕в р╕жемо враз,

╤ д╕вчина чудова см╕╓ться.

Отрима╓ фюрер кулаком п╕д око,

А над В╕тчизною в╕чно св╕тить Сонце!


Ми витяз╕ велик╕ скр╕зь,

╤ служимо дуже в╕ддано Рос╕╖.

В╕дкри╓мо шлях до незд╕йсненно╖ мр╕╖

Хоча в╕д горя баби голосили!


Нас Стал╕н знай, до перемоги поведе,

Зв╕льнимо, Берл╕н, Париж та Лондон...

Хай буде комун╕стам ус╕м шана,

╤ над всесв╕том прапор радянський гордий!

У бою д╕вчини очевидно реально орлиц╕. Кидають гранати босими, точеними н╕жками. ╤ борються наче левиц╕.

Особливо люто билася М╕рабела.

Як спотворилися ╖хн╕ бешихи, випит╕ з явними сл╕дами виродження. Чотири г╕тлер╕вц╕ впали, але п'ятий молодик зум╕в ухилитися, ╕ вр╕зав виснажену курсантку прикладом у скроню. М╕рабела в╕дключилася.

Опритомн╕ла д╕вчина вже вноч╕, скроня бол╕сно нила, а сама вона прив'язана до дерева. М╕рабела опустила оч╕ ╕ зн╕яков╕ла, вона була майже голою, лише в трусиках. Поруч б╕ля вогнища сид╕ли фашисти, пили й гидко см╕ялися. Головний, мабуть, оф╕цер прогарчав н╕мецькою:

- Шкода що мужик, що був ╕з це бабою здох, його б у не╖ на очах помучили б.

╤нший фашист буркнув:

- Зате златовласа з нами, ╓ з ким позабава!

М╕рабела скрикнула:

- Брехайте, Микола живий!

Оф╕цери з емблемами блискавок, що означало СС, п╕днялися, мов волосся на голов╕ останнього боягуза. Завили:

- Ого, дивися краля, прокинулася!

- Ось пов╕я, вже хоче н╕мецького хрону!

Два головн╕ оф╕цери п╕д╕йшли до М╕рабел╕ ╕ запитали:

- Наш священний н╕мецьку мову зна╓ш!

Д╕вчина гордо в╕дпов╕ла н╕мецькою мовою:

- Я добре знаю рос╕йську мову, а ваша мова, це квакання жаби, ╕ мекання осла. Мен╕ нав╕ть гидко поганити, цим лепетом сво╖ вуста.

Молодший оф╕цер вихопив кинджал, замахнувся, але старший оф╕цер утримав його:

- Н╕! Невже ти не розум╕╓ш, ця рос╕йська таки хоче того, щоб спровокувати нас на вбивство. Адже в цьому випадку ╖й смерть буде швидкою та легкою. А так ми ╖╖ буквально розберемо за к╕сточками, за вс╕ма правилами ката.

Н╕мц╕ закричали:

- Давай швидше, прямо зараз розберемо пов╕ю!

Старший оф╕цер, майор СС кивнув:

- Що ж трохи папуга, але сьогодн╕ вона не помре! Ст╕льки найкращих хлопц╕в ар╕йц╕в замочила ком╕сарка. Вмиратиме пов╕льно ╕ бол╕сно.

Молодший оф╕цер, лейтенант СС запитав:

- З чого почнемо?

Майор запропонував:

- Жар╕вн╕! Причому ╕з жирком, як належить ╕з котлетами.

Н╕мц╕ захихикали, стали непристойно показувати пальцями:

- А може, ╕ це ╖й зробити!

Майор заперечливо мотнув головою:

- Вона ж╕нка нижчо╖ раси, нам ел╕та СС, це непристойно.

Лейтенант п╕д╕йшов до зв'язано╖ д╕вчини, ╕ почав намазувати жиром п'ятки. М╕рабела загарчала:

- Прибери руки! Ти н╕мецька падаль!

Лейтенант криво посм╕хнувся:

- Зараз ти ╕ не так засп╕ва╓ш! Поки насолоджуйся дотиками справжнього ар╕йця, до копит тако╖ тварини як ти.

М╕рабела в╕дчувала р╕дк╕сну гидоту почуття огиди, нав╕ть дотик отруйно╖ кобри не був таким непри╓мним. Але це було лише початком. П╕д ногами гарненьке д╕вчисько почали розкладати невелике багаття. Тут д╕вчина раптом зрозум╕ла, що задумали фашисти, ╕ ╖й стало страшно. Адже вогонь завда╓ страшного, моторошного, нестерпного болю, нав╕ть при найлегших оп╕ках. А ╖й явно збиралися п╕дсмажити бос╕ п'яти. М╕рабела затремт╕ла, а майор вишк╕рився:

- Зараз би ти нам все розпов╕ла, якби знала, хоч щось ц╕нне. Т╕льки ми можемо д╕знатися у курсанта-недоросля. Тож тоб╕ доведеться пот╕шити нас сво╖м криком.

У в╕дпов╕дь М╕рабела взяла ╕ см╕ливо засп╕вала:

Я во╖н нашо╖ Мат╕нки-Рос╕╖,

Проста д╕вка, боса завжди...

Часом ворони бридко голосили,

Але в╕рю, що зд╕йсниться мр╕я!


Я в комсомол голодна вступала,

Майже гола перла на мороз.

Але скину, знай фашиста з п'╓десталу,

Вранц╕ Адольфу його довгий н╕с!


Н╕ пов╕р д╕вчину-комсомолку,

Не зможе у всесв╕т╕ приборкати.

╤ голосок тут луна╓ дзв╕нкий,

П╕днялася нагору В╕тчизни нашо╖ рати!


За Батьк╕вщину Велику Рос╕ю,

Дер╕сь, прошу без страху п╕онер...

Хоча поля знай, кров'ю оросили,

Але покажи, ти зробиш приклад!


Для комсомолки небо - це щастя,

Нема╓ для д╕вчинки жодних турбот...

Все буде в ╖╖ горд╕й, славн╕й влад╕,

А фюрер прийде дол╕ аборт!


Але час жорстко - Г╕тлер наста╓,

В╕н може нав╕ть страшний перемогти.

Ракети щедро з бомба кида╓,

Здатний перетворити солдат╕в ус╕х на дичину!


Але д╕вчата пов╕р, не знають страху,

Кидок гранати босою ногою.

Вона гола - спалена сорочка,

Вою╓ в рахунок не знаючою ордою!